ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

11 червня 2026 року 	м.Суми	

Справа №579/2777/24 
Номер провадження 22-ц/816/302/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів - Криворотенка В. І. , Сидоренко А. П. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної казначейської служби України 
на рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 20 березня 2025 року у складі судді Моргуна О.В., ухвалене в м. Кролевець Сумської області, повне судове рішення складено 25 березня 2025 року, 
в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Кролевецького відділу державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Державної казначейської служби України про стягнення безпідставно набутих коштів,

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти в розмірі 44880 грн 00 коп. 
Свої вимоги обґрунтовував тим, що постановою інспектора ВП №1 (м. Кролевець) Конотопського району в Сумській області від 03 лютого 2024 року серії ЕНА №1369863 його було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП. Дана постанова ним була оскаржена у судовому порядку, і постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2024 року рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 29 квітня 2024 року скасовано та прийнято нову постанову, якою скасовано постанову інспектора ВП №1 (м. Кролевець) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1369863 від 03 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КупАП, справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрито.
У межах виконавчого провадження №75343759 з нього був стягнутий штраф в сумі 40800 грн 00 коп. та виконавчий збір в сумі 4080 грн 00 коп., у зв`язку з чим 11 липня 2024 року державним виконавцем видано постанову про закінчення виконавчого провадження. У вересні 2024 року він звертався до Кролевецького відділу ДВС у Конотопському районі Сумської області з письмовою заявою про повернення коштів у розмірі 44880 грн 00 коп., але 09 жовтня 2024 року отримав письмову відмову. 
Посилаючись на те, що у зв`язку з скасуванням постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, підстава стягнення з нього штрафу відпала, а тому з нього без достатньої правової підстави стягнуто 40800 грн 00 коп. штраф та 4080 грн 00 коп. виконавчий збір. 
Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 20 березня 2025 року позов ОСОБА_2 задоволено.
Стягнуто з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 44880 грн 00 коп.
Не погодившись із судовим рішенням, Державна казначейська служба України подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. 
Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції безпідставно стягнув з Державної казначейської служби України кошти на користь позивача, адже ні Державна казначейська служба України, ні її територіальні підрозділи не вчиняли по відношенню до позивача жодних протиправних дій, що могли б порушити його законні права. Правовідносини, які є предметом даного судового спору, виникли між позивачем та органами ДВС. Звертає увагу на те, що стягнуті з позивача кошти були перераховані на рахунок, відкритий на ім`я Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області для зарахування надходжень до Державного бюджету. 
Кролевецьким відділом державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу розглянути на розсуд суду. 
Позивачем, у визначений апеляційним судом строк, відзиву на апеляційну скаргу подано не було. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Частиною 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У справі, що переглядається, суд першої інстанції встановив, що 03 лютого 2024 року інспектором відділення поліції №1 м. Кролевець Конотопського РВП ГУНП в Сумській області винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1369863, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 20400 грн.
Рішенням Кролевецького районного суду від 29 квітня 2024 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області, про оскарження постанови серії ЕНА №1369863 від 03 лютого 2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - відмовлено. Рішення суб`єкта владних повноважень постанову інспектора відділення поліції №1 м. Кролевець Конотопського РВП ГУНП в Сумській області Гузєй В.М. – постанову серії ЕНА №1369863 від 03 лютого 2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП залишено без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення. (а.с. 6-8) 
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2024 року рішення Кролевецького районного суд Сумської області від 29 квітня 2024 року по справі № 579/666/24 скасовано. Прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено. Скасовано постанову інспектора ВП №1 (м.Кролевець) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 1369863 від 03 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення закрито. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Сумській області (ЄДРПОУ 40108777) на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового в загальному розмірі 1514 грн 00 коп. (а.с.9-12).
Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №75343759 від 11 липня 2024 року виконавче провадження з примусового виконання постанови № ЕНА № 1369863 виданого 03 лютого 2024 року ВП №1 (м.Кролевець) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області про стягнення штрафу 40800 грн. закінчено. Штраф сплачений, перерахований на відповідний рахунок (а.с.14).
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що в силу ст. 1212 ЦК України, позивач має право на повернення сплачених на підставі скасованої постанови по накладення адміністративного стягнення штрафу та виконавчого збору. Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції. 
Так, частиною першою статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Відсутність порушеного права й інтересу встановлюється при розгляді справи по суті та є самостійною підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.
Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.
Згідно з ч. 1 та 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення глави 83 цього Кодексу застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.
Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.
Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або нечинною нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.
Згідно зі статтею 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.
Встановлено, що ОСОБА_1 08 липня 2024 року за квитанцією №6 на рахунок Кролевельного відділу ДВС було перераховано борг на загальну суму 66842 грн 90 коп., в тому числі штраф та виконавчий збір на загальну суму 44880 грн по виконанню постанови ЕНА №1369863 від 03 лютого 2024 року.
09 липня 2024 року Кролевецький відділ ДВС у Конотопському районі Сумської області за платіжним дорученням №6507 перерахував 40800 грн 00 коп. на розрахунковий рахунок UA 62899998031309014000018001 отримувач ГУК Сум.обл/Сум.обл./21081300, призначення платежу: /147/40800/UAН/21081300, штраф за порушення ПДД з ; 3417305877; №ЕНА №1369863;03.02.2024; ОСОБА_1 №75343759; кошти за ВП стягнуті на користь держави (а.с. 48).
Платіжною інструкцією №6506 від 09 липня 2024 року Кролевецький відділ ДВС у Конотопському районі Сумської області перерахував 4080 грн 00 коп. на розрахунковий рахунок №UA518999980333249305000018498, отримувач ГУК Сум.обл/Кролевецька МТГ/22070000, призначення платежу /147/4080/UAН/22070000, виконавчий збір стягнутий з; 3417305877; №ЕНА №1369863;03.02.2024; ОСОБА_1 №75343759; виконавчий збір (а.с. 48).
Як зазначає Державна казначейська служба України в апеляційній скарзі, рахунок НОМЕР_1 відкритий для зарахування надходжень державного бюджету за кодом бюджетної класифікації доходів бюджету 21081300 «Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (крім адміністративних штрафів за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі)», а рахунок НОМЕР_2 – відкритий для зарахування надходжень державного бюджету за кодом бюджетної класифікації доходів бюджету 22070000 «Виконавчий збір». Тобто, стягнуті з позивача кошти були перераховані на відкритий на ім`я Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області для зарахування до Державного бюджету України. 
У державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади (ч. 1 та 2 ст. 326 ЦК України).
Кошти Державного бюджету України належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (ч. 2 ст. 2 ЦК України), яка діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (ч. 1 ст. 167 ЦК України).
Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (ч. 1 ст. 170 ЦК України).
Держава відповідає за своїми зобов`язаннями своїм майном, крім майна, на яке відповідно до закону не може бути звернено стягнення (стаття 174 ЦК України).
За змістом абзацу першого частини третьої статті 17 ЦК України орган державної влади здійснює захист цивільних прав та інтересів у межах, на підставах та у спосіб, що встановлені Конституцією України та законом.
Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій покупцям (споживачам) за рахунок сплачених до державного бюджету сум штрафних (фінансових) санкцій, застосованих такими органами за наслідками проведеної перевірки за зверненням або скаргою покупця (споживача) про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій (частина друга статті 45 БК України у редакції, чинній на час звернення до суду).
Повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету (абзаци перший і п`ятий пункту 5 розділу І Порядку № 787 у редакції, чинній на час звернення до суду).
У випадках, встановлених Конституцією України та законом, особа має право звернутися за захистом цивільного права та інтересу до органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування (частина друга статті 17 ЦК України). Рішення, прийняте зазначеними органами щодо захисту цивільних прав та інтересів, не є перешкодою для звернення за їх захистом до суду (абзац другий частини третьої статті 17 ЦК України).
Таким чином, враховуючи те, що набувачем сплаченого ОСОБА_1 на виконання постанови серії ЕНА №1369863 від 03 лютого 2024 року, яка була в судовому порядку скасована, штрафу в сумі 40800 грн 00 коп. та виконавчого збору є Державний бюджет України, а тому і підлягають стягненню саме з Державного бюджету України, на що не звернув уваги суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення.
На переконання колегії суддів, помилкове зазначення позивачем в прохальній частині позовної заяви про стягнення безпідставно одержаних коштів з Державної казначейської служби України, не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, зважаючи на предмет позову та визначений позивачем суб`єктний склад відповідачів. 
Враховуючи вищевикладене, рішення суду з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, належить змінити, виклавши другий абзац резолютивної частини цього рішення в наступній редакції: «Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти в сумі 44880 грн 00 коп.». 
Враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги, з ОСОБА_1 на користь Державної казначейської служби України належить стягнути 908 грн 40 коп. судового збору, за апеляційне оскарження рішення суду. 
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382, 389 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України задовольнити частково. 
Рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 20 березня 2025 року змінити, виклавши другий абзац резолютивної частини цього рішення в такій редакції: 
«Стягнути з Державного бюджету України на користь  ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти в сумі 44880 гривень 00 копійок». 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної казначейської служби України 908 гривень 40 копійок судового збору, за апеляційне оскарження рішення суду. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді: В. І. Криворотенко 

А. П. Сидоренко