ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/31165/25
Провадження № 22-ц/820/1403/26

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Янчук Т.О. (суддя-доповідач),
 
Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 січня 2026 року (суддя Карплюк О.І.) за позовом міського комунального підприємства «Хмельницьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги та абонентське обслуговування,
в с т а н о в и в :
У жовтні 2025 року МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги та абонентське обслуговування.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є суб`єктом господарювання, яке надає послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та централізованого постачання гарячої води (постачання гарячої води) монопольно в межах власних мереж м. Хмельницького. Квартира відповідачів розташована в багатоквартирному житловому будинку, що приєднаний до системи централізованого опалення (теплопостачання), однак останні здійснили відключення квартири від системи централізованого опалення, про що складено відповідний Акт обстеження системи централізованого опалення від 13.10.2004 року.
З 09.11.2021 з відповідачами, які є власниками квартири АДРЕСА_1 , укладено індивідуальний договір приєднання про надання послуги з постачання теплової енергії. Житловий багатоквартирний будинок по АДРЕСА_2 повністю не від`єднано від мереж централізованого опалення, у зв`язку з чим ним проводиться нарахування плати за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будинку.
МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» також посилається на те, що станом на 01.10.2025 заборгованість відповідачів за надані послуги з постачання теплової енергії для задоволення загальнобудинкових потреб на опалення житлового будинку по АДРЕСА_2 , в частині, яка припадає на кв. АДРЕСА_3 , за період з 01 грудня 2021 року по 30 вересня 2025 року складає 5725,78 грн. за період з 01.12.2021 року по 30.09.2025 року відповідачам нараховано плату за абонентське обслуговування послуги з постачання теплової енергії в сумі 776,94 грн.
З урахуванням викладеного, позивач просив суд стягнути з відповідачів заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії для задоволення загальнобудинкових потреб на опалення житлового будинку по АДРЕСА_2 , в частині, яка припадає на кв. АДРЕСА_3 , за період з 01 грудня 2021 року по 30 вересня 2025 року,в розмірі 5725,78 грн., а саме з ОСОБА_1 в сумі 2862,89 грн., та з ОСОБА_2 в сумі 2862,89 грн.; за абонентське обслуговування послуги з постачання теплової енергії для задоволення загально будинкових потреб на опалення за період з 01 грудня 2021 року по 30 вересня 2025 року в сумі 776,94, а саме з ОСОБА_1 в сумі 388,47 грн., та з ОСОБА_2 в сумі 388,47 грн.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 січня 2026 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь міського комунального підприємства «Хмельницьктеплокомуненерго» заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії для задоволення загальнобудинкових потреб на опалення за період з 1 грудня 2021 року по 30 вересня 2025 року в сумі 5725,78 грн., а саме: 1/2 частини з ОСОБА_1 , що складає 2862,89 грн., 1/2 частини з ОСОБА_2 , що складає 2862,89 грн. та абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії для задоволення загальнобудинкових потреб на опалення за період з 1 грудня 2021 року по 30 вересня 2025 року в сумі 776,94 грн., а саме: 1/2 частини з ОСОБА_1 , що складає 388,47 грн., 1/2 частини з ОСОБА_2 , що складає 355,47 грн. та судовий збір в сумі по 1514 грн. з кожного.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 травня 2026 року виправлено описку в рішенні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 січня 2026 року, зазначивши вірно суму стягнення заборгованості за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії для задоволення загально будинкових потреб на опалення в частині стягнення з ОСОБА_2 , що складає 388,47 грн. 
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із обґрунтованості позовних вимог.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність у відповідача обов`язку сплачувати вартість послуг з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування, оскільки не встановив належним чином факту існування між сторонами договірних правовідносин та фактичного отримання відповідачем відповідних послуг. Матеріалами справи підтверджується, що квартира відповідачів ще з 2004 року офіційно відключена від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, обладнана індивідуальною системою опалення. Суд першої інстанції дійшов висновку, що між сторонами укладено індивідуальний договір приєднання, який є публічним. Водночас, судом не встановлено, коли саме і яким чином відповідачів було повідомлено про укладення договору. Суд безпідставно визнав наявність договору приєднання, хоча не було доведено факту акцепту (заяви, оплати, інше), позивач не надав доказів направлення договору, подання заяви-приєднання, оплати рахунків, отримання послуг чи іншої поведінки відповідача, яка б підтверджувала виникнення договірних зобов`язань. 
Апелянтом зазначено, що суд прийняв наданий позивачем розрахунок заборгованості, не перевіривши методику її нарахування, відсутність окремого обліку теплової енергії на місця загального користування, правильність розподілу витрат між співвласниками та наявність фактичного теплопостачання місць загального користування будинку. 
Також суд безпідставно стягнув із апелянтки судовий збір, незважаючи на наявність у неї статусу особи з інвалідністю II групи, і тому відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільняється від сплати судового збору у всіх судових інстанціях. 
У відзиві на апеляційну скаргу МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» не погоджується із доводами апеляційної скарги, вважає їх необґрунтованими та не підтвердженими жодними доказами. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
В силу ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України у такому випадку судове засідання не проводиться, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до вимог п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
Судом встановлено, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками квартири АДРЕСА_1 по 1/2 частки відповідно, на підставі договору купівлі-продажу, ВВЕ №070386 від 26.05.2004 року посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г.Г., зареєстровано в реєстрі за №2897. 
Відповідно до типового індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії від 08.10.2021 МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» надає ОСОБА_1 та ОСОБА_2 послуги з опалення місць загального користування в будинку по АДРЕСА_2 (а.с. 14-16).
Згідно з актом № 20 від 13.10.2001 року квартиру АДРЕСА_1 було відключено від системи центрального опалення і гарячого водопостачання житлового будинку в зв`язку з влаштуванням автономної (незалежної від житлового будинку) системи опалення і гарячого водопостачання (а.с.22).
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є споживачами послуг (особовий рахунок № НОМЕР_1 ), які надає МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» щодо опалення місць загального користування будинку по АДРЕСА_2 .
Вузол комерційного обліку теплової енергії Sharky, який забезпечує облік споживання теплової енергії в будинках по АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_4 прийнято в експлуатацію 09.12.2015 року, згідно акту прийняття теплового вузла обліку (а.с.23).
Актами звірки показників приладу обліку теплової енергії в житловому будинку по АДРЕСА_2 підтверджується наявність такого загальнобудинкового приладу обліку в будинку (а.с. 24-26).
Згідно з розрахунком за надані послуги з постачання теплової енергії для задоволення загальнобудинкових потреб на опалення житлового будинку по АДРЕСА_2 в частині, що припадає на квартиру АДРЕСА_3 за період з 01.12.2021 по 14.04.2025 за спожиту теплову енергію заборгованість становить 5725,78 грн. (а.с. 17).
Відповідно до довідки про заборгованість за житлово-комунальні послуги з абонентського обслуговування послуги з постачання теплової енергії за адресою АДРЕСА_5 , за період з 01.12.2021 року по 30.09.2025 року становить 776,94 грн.(а.с.18).
Згідно з п.1 та п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
В силу частин 2 та 7 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до частини 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.
Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.
В силу частини 1 статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
В силу ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За приписами ч.2 ст.382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Відповідно до наведених норм закону суд констатує, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.
Відповідно до ч.6 ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання.
Пунктом 2 ч.1 ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що допоміжні приміщення це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні та технічні приміщення).
Правовідносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець) і фізичною особою та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (послуги) регулюються Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою КМУ від 21серпня 2019 року №830 (далі - Правила).
Відповідно до п.33 Правил, плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до цих Правил та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування, визначеної виконавцем, розмір якої не може перевищувати граничного розміру, встановленого Кабінетом Міністрів України; плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньо будинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, що визначається окремим договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку.
Плата за послугу, абонентське обслуговування та плата за обслуговування, поточний ремонт внутрішньо-будинкової системи теплопостачання багатоквартирного будинку вноситься споживачем виконавцю щомісяця однієї сумою в порядку та розмірах, визначених договором. При цьому виконавець забезпечує деталізацію інформації щодо структури плати у рахунках споживачів.
За змістом пункту 38 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 № 830, споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).
Таким чином, співвласники квартир у багатоквартирному будинку повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення (відокремлення) окремих квартир такого будинку від мережі централізованого опалення не є підставою для звільнення мешканців від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загально будинкових потреб на опалення.
Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року затверджено Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлях комунальних послуг №315, якою регламентовано визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі теплової енергії на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень (розділ ІІІ Методики).
Ця Методика встановлює порядок визначення обсягів спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції); обсягів холодної, гарячої води, витраченої на загально будинкові потреби; обсягів холодної та гарячої води, спожитої споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку; порядок розподілу обсягів спожитих комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), визначає вимоги до приладів-розподілювачів теплової енергії, поправкові коефіцієнти для розподілу обсягу спожитої теплової енергії між окремими споживачами у будівлях, оснащених вузлами комерційного обліку теплової енергії та/або гарячої, та/або холодної води, де налічуються два та більше споживачів.
У ч.2 Методики зазначено, що загальнобудинкові потреби на опалення - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньо будинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньо будинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення. Місця загального користування (далі - МЗК) - загальнодоступні місця у будівлі/будинку (вестибюль, загальний коридор, сходова клітка, загальні кухні, спільні душові та санвузли, загальні пральні, передпокій квартири тощо), окрім допоміжних приміщень;
Згідно з пунктом 2.1.4 Методики загальна кількість теплової енергії на опалення місць загального користування складається з двох показників, які підсумовуються між собою, а саме: з кількості теплової енергії на опалення кожного окремого приміщення місць загального користування та утрат теплової енергії розподільчими трубопроводами опалення будинку, прокладеними у підвалі або на горищі. При ненаданні послуги з опалення місць загального користування залишається друга частина формули, згідно якої здійснюється нарахування за втрати теплової енергії розподільчими трубопроводами опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі. Тобто, якщо один з показників дорівнює нулю, то нарахована платня складається з другого показника.
Відповідно до розділу ІІІ Методики розподілу передбачено, що обсяг теплової енергії, витрачений на опалення місць загального користування (МЗК) та допоміжних приміщень будівлі, визначається як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі: одноповерхова будівля - 20%; двоповерхова - 18%; триповерхова - 16%; чотириповерхова - 14%; п`ятиповерхова - 12%; шестиповерхова та вище -10%.
Для визначення обсягів використання теплової енергії в приміщеннях споживачів, які обладнані індивідуальним опаленням у будинках переважно використовується спрощений метод, згідно пункту 8 розділу IV Методики розподілу у разі відсутності у виконавця розподілу комунальних послуг даних щодо площ місць загального користування (вестибюля, загальних коридорів, сходових клітин тощо) та допоміжних приміщень (колясочних, комор, сміттєкамер, шахт і машинних відділень ліфтів, вентиляційних камер та інших підсобних приміщень) та/або даних щодо трубопроводів внутрішньо будинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, то обсяг теплової енергії, витрачений на загально будинкові потреби опалення, може бути визначений спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку: для 1-5 будівлі/будинку 25 %; для 6-10 поверхової будівлі/будинку 20 %; для будівлі/будинку вище 10 поверхів 15 %; для будівель/будинків комбінованої поверховості відсоток, визначений як середнє арифметичне значення вищевказаних відсотків в залежності від поверховості частин будівлі/будинку.
Споживачі, власники житлових/нежитлових приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення, проводять оплату: за обсяг теплової енергії витраченої на загально будинкові потреби протягом опалювального сезону, за абонентське обслуговування, що нараховується щомісячно протягом року, з наявністю будинкового вузла комерційного обліку теплової енергії.
Таким чином, обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньо будинкової системи опалення приймається як частка від загального обсягу теплової енергії, спожитої на опалення будівлі при подачі теплоносія в опалювальні приміщення від центрального теплового пункту теплорегулюючої/когенераційної установки. Законодавство не передбачає залежності від наявності приладів опалення у місцях загального користування для здійснення розподілу теплової енергії на такі місця.
В постанові Верховного Суду від 22 грудня 2020 року в справі №311/3489/18 зроблено висновок, що спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Внутрішньо будинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною.
Отже, співвласники квартир повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення їх квартир від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі.
На підставі вищевикладеного, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідачі зобов`язані нести витрати на обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.
Пунктом 11 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що плата за абонентське обслуговування - це платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньо будинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води).
Згідно п.33 Правил, надання послуг з постачання теплової енергії, передбачена щомісячна плата за абонентське обслуговування. Абонентська плата включає такі витрати: здійснення розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами (зняття показів теплового лічильника, розподіл спожитих Гкал між абонентами; друк інформаційних повідомлень), оплата банківських послуг, нарахування та стягнення плати за спожиті послуги; заробітна плата обслуговуючого персоналу та нарахування єдиного соціального внеску на зарплату; обслуговування та заміна вузлів комерційного обліку теплової енергії (у разі їх наявності), господарські витрати (електроенергія, заправка картриджів, обслуговування комп`ютерів, канцелярські витрати, надання різних довідок).
Плата за абонентське обслуговування нараховується всім споживачам. Споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуги або у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого теплопостачання.
Плата за абонентське обслуговування затверджується внутрішнім наказом по підприємству та визначається виконавцем комунальних послуг за їх фактичними витратами у розрахунку на 1 абонента/місяць. Тобто плата за абонентське обслуговування розраховується не за обсяги спожитих послуг, а в розрахунку на 1 абонента та виставляється, як окремий платіж.
Посилання ОСОБА_1 на недоведеність вимог і неналежну оцінку судом досліджених доказів не відповідають фактичним обставинам справи. Висновки суду першої інстанції відповідають установленим обставинам справи.
Проте, суд першої інстанції допустився помилки щодо стягнення з ОСОБА_1 судового збору в розмірі 1514 грн.
Відповідно до копії пенсійного посвідчення ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 група.
Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
З огляду на зазначене судовий збір в розмірі 1514 грн. підлягає компенсації позивачу за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 січня 2026 року в частині стягнення судового збору з ОСОБА_1 змінити.
Компенсувати міському комунальному підприємству «Хмельницьктеплокомуненерго» судовий збір в розмірі 1514 грн. за рахунок держави в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повне судове рішення складено 02 червня 2026 року.

Судді           Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк