справа № 165/1475/26 
провадження №1-кп/165/350/26  

НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області у складі: 
головуючого судді     ОСОБА_1 ,
за участю секретаря    ОСОБА_2 ,
прокурора     ОСОБА_3 ,
захисника     ОСОБА_4 (в режимі ВКЗ),
обвинуваченого    ОСОБА_5 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Нововолинську кримінальне провадження №12026035520000053 від 19.03.2026 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Середнє-Біле, російської федерації, громадянин України, з професійно-технічною освітою, не одружений пенсіонер, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, востаннє вироком Нововолинського міського суду від 15.07.2025 за ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді штрафу 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. На підставі ст.71 КК України повністю приєднано невідбуту частину покарання за вироком Нововолинського міського суду від 30.05.2025 у виді штрафу в розмірі 5100 грн, остаточно визначивши покарання у виді штрафу в розмірі 5950 грн. Вироком Волинського апеляційного суду, вирок Нововолинського міського суду від 15.07.2025 скасовано в частині призначеного покарання. Ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_5 призначено покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 роки та штрафу в розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн, на підставі ч. 3 ст. 72 КК України призначене покарання у виді штрафу виконувати самостійно, 14.01.2026 знятий з обліку уповноваженого органу з питань пробації у зв`язку із сплатою штрафу в розмірі 5100 грн.,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України,
встановив:
Постановою Нововолинського міського суду Волинської області від 08.01.2026 у справі № 165/4569/25, яка набрала законної сили 20.01.2026, ОСОБА_5 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП та окрім накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, у відповідності до положень ст. 39-1 КУпАП, останнього направлено на проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» строком на 3 (три) місяці, яка відповідно до частини першої статті першої вказаного Закону передбачає комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, про що останній був 02.03.2026 належним чином ознайомлений.
Між Нововолинським центром соціальних служб в особі директора ОСОБА_6 та ОСОБА_5 05.03.2026 укладено договір про реалізацію програми для кривдників та згідно з додатком до договору затверджено індивідуальний план проходження програми для кривдників та графік. 
Однак, ОСОБА_5 достовірно знаючи про покладений на нього обов`язок проходити програму для кривдників, діючи умисно, маючи реальну можливість проходити програму для кривдників, з метою ухилення від її проходження, без поважних причин в обумовлені графіком дні, починаючи з 05.03.2026 по теперішній час не з`явився до Нововолинського міського центру соціальних служб для проходження цієї програми, таким чином своїми діями умисно ухилився від проходження програми для кривдників. 
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав вину у вчиненні кримінального проступку, за обставин, викладених у обвинувальному акті, не оспорюючи доказів, зібраних в ході досудового розслідування та показав, що достовірно знав про обовязковість проходження програми для кривдників, однак умисно ухилився від її проходження, про що повідомив працівників Нововолинського центру соціальних служб. Таке рішення обгрунтовує відсутністю власної мотивації, з огляду на його кримінальне минуле, що повязане з відбуттям покарання у місцях позбавлення волі. Наголосив, що на даний час між ним та його рідною сестрою нормалізувалися стосунки, вони проживають у одній квартирі, яку успадкували після смерті матері. У вчиненому щиро кається, просить врахувати його похилий вік, стан здоровя та добровільний внесок на підтримку ЗСУ в розмірі 1000 грн. 
Враховуючи викладене та те, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених у обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що інші учасники не оспорюють фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених у обвинувальному акті, поза розумним сумнівом, доведена повністю.
Дії ОСОБА_5 , які виразилися  в умисному ухиленні від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, суд кваліфікує за ст. 390-1 КК України.
До обставин, які відповідно до вимог ст.66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. 
Обставин, які відповідно до вимог ст.67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.
Також суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК відноситься до кримінальних проступків; інформацію про вік та стан здоров`я обвинуваченого, який не перебуває на обліку у лікарів нарколога і психіатра, досяг пенсійного віку, отримує соціальну пенсію, вчинив кримінальний проступок, під час відбування покарання у виді пробаційного нагляду. 
Разом з тим, санкцією ст.390-1 КК України передбачено покарання у виді пробаційного нагляду або обмеження волі. 
Згідно з ч. 5 ст.59-1 КК України, пробаційний нагляд не призначається особам, які під час відбування цього виду покарання вчинили кримінальне правопорушення. 
Згідно ч.3 ст.61 КК України, обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи.
Відповідно до ч.1 ст.74 КК України звільнення засудженого від покарання може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Судом встановлено, що за результатами апеляційного розгляду, 27 листопада 2025 року Волинським апеляційним судом скасовано вирок Нововолинського міського суду від 15.07.2025 в частині призначеного ОСОБА_5 покарання і ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_5 призначено покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 роки та штрафу в розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн, на підставі ч. 3 ст. 72 КК України призначене покарання у виді штрафу виконувати самостійно. Також встановлено, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто досяг пенсійного віку, а відтак, йому не може бути призначено жодне із альтернативних видів покарань, визначених санкцією ст.390-1 КК України, а тому суд приходить до висновку про визнання ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 КК України, без призначення покарання.
Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003, суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан, не можуть бути до неї застосовані. В таких випадках суд, за наявності до того підстав, відповідно до ст.7 КПК України повинен закрити справу і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити обвинувальний вирок і звільнити засудженого від покарання.
Враховуючи вищевикладене, а також відсутність підстав для закриття справи та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд вважає за необхідне, у відповідно до ч.2 ст.373 КК України, постановити обвинувальний вирок і звільнити ОСОБА_5 від покарання. 
Цивільний позов у цьому кримінальному провадженню не заявлявся, витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні. Запобіжний захід обвинуваченому, не обирався. 
Питання щодо речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст.100, 349,368,370,373,374, 394 КПК України, - суд
ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 КК України та звільнити його від покарання на підставі ч. 1 ст. 74 КК України. 
Речові докази:
- DVD диск з копією відоезапису із нагрудного відеореєстратора ДОП за 02.03.2026, документи надані директором Нововолинського міського центру соціальних служб, а саме копію супровідного листа Управління соціальної політики, копію супровідного листа Нововолинського міського суду Волинської області, копію постанови Нововолинського міського суду від 08.01.2026 №165/4569/25, копію договору про реалізацію програми для кривдників, копію додатку до договору, копію висновку оцінки потреб особи, копію згоди на участь у програмі корекційної роботи, копію листа начальника УСП НМР - залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду, з врахуванням положень, визначених ч.2 ст.394 КПК України, може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Нововолинський міський суд Волинської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.
Згідно зі ст. 376 КПК України, копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Нововолинському міському суді Волинської області копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Головуючий   підпис     ОСОБА_7