Постанова
Іменем України

29 квітня 2026 року 
м. Київ

справа № 378/1441/25
провадження № 61-3288св26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючий - Крат В. І. (суддя-доповідач),
судді: Гудима Д. А., Дундар І. О., Краснощоков Є. В., Пархоменко П. І.,

учасники справи:
заявники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Ставищенський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ),

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка підписана представником ОСОБА_3 , на рішення Ставищенського районного суду Київської області від 05 листопада 2025 року в складі судді: Марущак Н. М. та постанову Київського апеляційного суду від 11 лютого 2026 року в складі колегії: Сушко Л. П., Болотова Є. В., Музичко С. Г.,

Історія справи
Короткий зміст заяви

У жовтні 2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись із заявою про оголошення фізичної особи померлою.

Заява мотивована тим, що:
заявники є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У ОСОБА_4 також залишився брат ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дружини та дітей у ОСОБА_4 не було;
13 лютого 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 був мобілізований до лав ЗСУ. Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 127 від 04 травня 2023 року солдата ОСОБА_4 було зараховано на котлове забезпечення з 04 травня 2023 року;
згідно з довідкою № 797 від 06 лютого 2024 року, виданою Військовою частиною НОМЕР_1 , солдат, колишній розвідник - санітар розвідувального відділення розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 дійсно в період з 25 травня 2023 року по 31 травня 2023 року, 08 червня 2023 року по 19 червня 2023 року, 16 серпня 2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в н. п. Часів Яр Бахмутського району Донецької області;
сповіщенням сім`ї № 6/ОМР/1701 від 30 серпня 2023 року ОСОБА_2 (заявника) було повідомлено про те, що його син - ОСОБА_4 зник безвісно 16 серпня 2023 року в результаті ворожого штурму позицій в районі населеного пункту Богданівка Бахмутського району Донецької області;
за заявою ОСОБА_2 по факту зникнення сина 02 вересня 2023 року було внесено відомості до ЄРДР за № 12023111030004202 за частиною першою статті 115 КК України, органом досудового розслідування виступає Бахмутський районний відділ поліції ГУНП в Донецькій області;
відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18 серпня 2023 року №233 снайпер (2 категорії) 1 розвідувального відділення 1 розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 та відповідно до журналу бойових дій вказаної військової частини за 19 серпня 2023 року солдат ОСОБА_4 16 серпня 2023 року зник безвісти;
відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18 серпня 2023 року №233 снайпер (2 категорії) 1 розвідувального відділення 1 розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 та відповідно до журналу бойових дій вказаної військової частини за 19 серпня 2023 року солдат ОСОБА_4 16 серпня 2023 року зник безвісти.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили:
оголосити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в с. Ставище, Ставищенського району, Київської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , загиблим/померлим під час виконання бойового завдання в ході здійснення заходів забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення, встановивши дату смерті: ІНФОРМАЦІЯ_4 та місце смерті: село Богданівка, Бахмутський район, Донецька область.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 05 листопада 2025 року відмовлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в задоволенні заяви про оголошення фізичної особи.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що:
законодавець розмежовує категорії «воєнні дії», «збройний конфлікт» і «воєнний стан»;
частина друга статті 46 ЦК України послуговується категоріями «воєнні дії» і «збройний конфлікт», а не «воєнний стан». Тому немає підстав пов`язувати початок перебігу строків, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, із введенням, припиненням або скасуванням воєнного стану в Україні;
у постанові від 11 грудня 2024 року у справі 755/11021/22 (провадження № 14-94цс24) Велика Палата Верховного Суду виснувала, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість;
конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309;
у цьому Наказі зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території;
суди можуть використовувати дані, зокрема з вказаного Наказу, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України;
не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою;
шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом;
заявники звернулись до суду із заявою про оголошення їх сина ОСОБА_4 , який загинув під час виконання бойового в селі Богданівка Бахмутського району Донецької області - померлим;
з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18 серпня 2023 року №233 вбачається, що солдат ОСОБА_4 16 серпня 2023 року вважається таким, що зник безвісти 16 серпня 2023 року під час ворожого артилерійського обстрілу поблизу населеного пункту Богданівка Бахмутського району Донецької області (а. с. 39);
відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за № 380/43786, (розділу І Територій, на яких ведуться (велися) бойові дії) активні бойові дії в районі населеного пункту Богданівка Бахмутського району Донецької області, в районі якого під час виконання бойового завдання зник безвісти ОСОБА_2 , велись з 24 лютого 2022 року по 20 липня 2024 року;
разом з тим, відповідно до розділу II зазначеного Переліку «Тимчасово окуповані російською федерецією території України» с. Богданівка Часовоярської міської територіальної громади Бахмутського району Донецької області - тимчасово окупована з 21 липня 2024 року;
з даних, зазначених в Переліку, встановлено, що бойові дії в с. Богданівка Бахмутського району Донецької області велись з 24 лютого 2022 року по 20 липня 2024 року, проте в цьому випадку необхідно враховувати, що з 21 липня 2024 року та станом на зараз зазначена територія є тимчасово окупованою;
оскільки тіло ОСОБА_4 знайдено не було, достовірних та беззаперечних доказів його загибелі заявниками не надано, та те, що наразі с. Богданівка Бахмутського району тимчасова окуповане, заява про оголошення ОСОБА_4 померлим є передчасною та у її задоволенні слід відмовити.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 11 лютого 2026 року:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без задоволення;
рішення Ставищенського районного суду Київської області від 05 листопада 2025 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що:
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2024 року у справі №755/11021/22 вказала на те, що приписи частини другої статті 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким;
16 вересня 2023 року помічником командира 1-го розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 молодшим лейтенантом ОСОБА_6 (а. с. 30-35) складено акт службового розслідування (надалі акт) (а. с. 30-35), за результатами якого 16 вересня 2023 року командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ за № 4160 (а. с. 47-48);
відповідно до вказаного акта розвідник-санітар 1 розвідувального відділення розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 після штурмових дій противником 16 серпня 2023 року в районі населеного пункту Богданівка Бахмутського району Донецької області зник безвісти та на момент складання даного акту, відомості про його місцезнаходження невідоме (пункт 3.11 акту);
в пункті 6 акту зазначено перелік документів, на які наявне посилання в ньому, та які додані до акта (та додані заявниками до заяви): копія рапорту командира розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_7 від 18 серпня 2023 вх. №28940 (а. с. 36), витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно- господарської діяльності) від 18 серпня 2023 року №2050 (а. с. 37 - 38), витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18 серпня 2023 року № 233 (а. с. 39), витяг із журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 за 19 серпня 2023 року від 12 вересня 2023 року № 79Т (а. с. 40), письмові пояснення від 19 серпня 2023 року ОСОБА_8 (а. с. 41) ОСОБА_9 (а. с. 43-44), ОСОБА_10 (а. с. 45-46);
відповідно до пояснень головного сержанта розвідувальної роти старшого сержанта ОСОБА_8 16 серпня 2023 року снайпер 1 розвідувального відділення 1 розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_11 та розвідник-санітар 1 вказаного відділення солдат ОСОБА_4 перебували на бойових позиціях, а саме на спостережному пункті поблизу позицій ворога в районі населеного пункту Богданівка Бахмутського району Донецької області. Близько 07 год. 00 хв. ворог неодноразово проводив штурмові дії бойових позицій, на яких перебували вищевказані військовослужбовці. Після цього зв`язок з вказаними солдатами було втрачено і відновити його не вдалось. Пошукові заходи на вказаних вище бойових позиціях результату не дали. За командою командира роти на вказане місце була направлена група прикриття на чолі з ним. При прибутті на місце було виявлено, що внаслідок артилерійського обстрілу бойові позиції розвідувальної роти були зруйновані, а вищевказані військовослужбовці зникли безвісти. Проведеними заходами по обстеженню лісосмуги виявлено нікого не було. В зв`язку з постійним артилерійський обстрілом противником, продовжити пошукові дії з метою виявити останніх не представилось можливим (пп. 3.8. акту);
відповідно до письмового пояснення водія 3 розвідувального відділення 1 розвідувального взводу розвідувальної роти солдата ОСОБА_9 16 серпня 2023 року він разом з солдатом ОСОБА_11 та солдатом ОСОБА_4 перебували на бойових позиціях, а саме на спостережному пункті поблизу позицій ворога в районі населеного пункту Богданівка Бахмутського району Донецької області. Близько 07 год. 00 хв. ворог неодноразово проводив штурмові дії бойових позицій, на яких перебував він та вказані військовослужбовці. Після ворожого артилерійського обстрілу він отримав поранення та надавши собі медичну допомогу втратив свідомість. Прийшовши до тями нікого з військовослужбовців, з якими він перебував на бойових позиціях він не побачив. Після самостійно дійшов до точки евакуації. Про місцезнаходження солдата ОСОБА_11 та ОСОБА_4 йому не відомо (пп. 3.9.акту);
відповідно до журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 за ІНФОРМАЦІЯ_4 під час виконання бойового завдання в районі Богданівка Бахмутського району Донецької області, близько 07 години 30 хвилин, 16 серпня 2023 року, в результаті ворожого штурму позицій було втрачено зв`язок з військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_4 . У подальшому, впродовж 16 серпня 2023 року - 18 серпня 2023 року його місцезнаходження встановити не вдалося (пп. 3.6 акту);
суд апеляційної інстанції вважав, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви про оголошення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлим, оскільки на час звернення із заявою та на час розгляду справи активні бойові дії на території с. Богданівка, Бахмутського району Донецької області тривають, відлік встановленого шестимісячного строку не розпочався, тому звернення заявників до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою є передчасним і виключає можливість визнання особи померлою;
апеляційний суд відхилив посилання представника заявників на Акт службового розслідування, як на докази обставин саме загибелі ОСОБА_4 , оскільки вказані докази, у своїй сукупності достовірно не свідчать про смерть цієї особи, а лише дають підстави для обґрунтованого припущення смерті за обставин, що підтверджені цими доказами, які можуть свідчити про смерть останнього;
за своїм змістом доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, разом з тим доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин апелянтом до апеляційної скарги не надано.

Аргументи учасників справи

12 березня 2026 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 через підсистему Електронний суд подали касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_3 , на рішення Ставищенського районного суду Київської області від 05 листопада 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 лютого 2026 року (повне судове рішення складено 16 лютого 2026 року), в якій просили:
оскаржені судові рішення скасувати;
ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що:
у правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю (пункт 39). Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність;
на відміну від підстави для встановлення факту смерті особи (наявність достовірних доказів, що свідчать про її загибель), підставою для оголошення особи померлою є не факти, які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи;
суди відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про оголошення померлим ОСОБА_4 , обґрунтували це, зокрема, тим, що тіло останнього знайдено не було, а також тим, що не було надано достовірних та беззаперечних доказів його загибелі. Застосування такої аргументації для відмови у задоволенні заяви можливе лише тоді, коли до суду звертаються із заявою про встановлення факту смерті фізичної особи, а не при зверненні до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою;
матеріали службового розслідування в сукупності між собою і іншими матеріалами справи формують припущення високого ступеню ймовірності про те, що ОСОБА_4 загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 в районі населеного пункту Богданівка, Бахмутського району, Донецької області;
суди попередніх інстанцій неправильно оцінили вказані докази, оскільки виходили не з їх достатності для припущення щодо смерті ОСОБА_4 , а для підтвердження факту смерті ОСОБА_4 . Однак останнє не входить до предмету доказування у справах про оголошення фізичної особи померлою;
зроблено помилковий висновок про те, що перешкодою для оголошення фізичної особи померлою є належність до тимчасово окупованих територій с. Богданівка, Бахмутського району, Донецької області, в районі якого зник безвісти ОСОБА_4 .

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 18 березня 2026 рокувідкрито касаційне провадження у справі.

01 квітня 2026 року справа передана судді-доповідачу Крат В. І.

Ухвалою Верховного Суду від 27 квітня 2026 року справу призначено до судового розгляду.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України). 

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 18 березня 2026 року зазначено, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження: суд апеляційної інстанції в оскарженій постанові застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22; від 26 лютого 2024 року у справі № 686/9938/23; від 29 січня 2020 року у справі № 154/2135/17; судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Фактичні обставини

Заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого повторно 06 вересня 2023 року Ставищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а. с. 18).

13 лютого 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 був мобілізований до лав ЗСУ. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04 травня 2023 року № 127 солдата ОСОБА_4 призначено розвідником-санітаром 1 розвідувального відділення 1 розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується даними акту службового розслідування, викладених в пунктах 3.3, 4.2 акту (а. с. 30-35).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №127 від 04 травня 2023 року солдата ОСОБА_4 зараховано на котлове забезпечення з вечері з 04 травня 2023 року (а. с. 25).

Згідно з довідкою № 797 від 06 лютого 2024 року, виданою військовою частиною НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_4 дійсно в період з 25 травня 2023 року по 31 травня 2023 року, 08 червня 2023 року по 19 червня 2023 року, 16 серпня 2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в населеному пункті Часів Яр Бахмутського району Донецькій області (а. с. 26).

31 серпня 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_3 надіслав ОСОБА_2 сповіщення сім`ї № 6/ОМР/1701 від 30 серпня 2025 року про те, що його син ОСОБА_4 зник безвісти 16 серпня 2023 року в результаті ворожого штурму позицій в районі населеного пункту Богданівка Бахмутського району Донецької області (а. с. 27).

01 вересня 2023 року ОСОБА_2 звернувся до відділення поліції № 5 (смт. Ставище) Білоцерківського районного управління поліції ГУНП в Київській області із заявою по факту зникнення сина, в якій повідомив, що 16 серпня 2023 року зник безвісти його син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є військовим військової частини НОМЕР_1 під час штурму в районі населеного пункту АДРЕСА_2 (а. с. 28).

За результатами вказаного звернення 01 вересня 2023 року внесено відомості до єдиного реєстру досудових розслідувань за частиною 1 статті 115 КК України, номер кримінального провадження 12023111030004202 (а. с. 29).

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, сформованого 02 жовтня 2025 року, ОСОБА_4 зник на території бойових дій (під час воєнних дій), дата набуття статусу особи зниклої безвісти за особливих обставин - 07 листопада 2023 року (а. с. 109).

16 вересня 2023 року помічником командира 1-го розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 молодшим лейтенантом ОСОБА_6 (а. с. 30-35) складено акт службового розслідування (надалі акт) (а. с. 30-35), за результатами якого 16 серпня 2023 командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ за № 4160 (а. с. 47-48).

Відповідно до вказаного акта розвідник-санітар 1 розвідувального відділення розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 після штурмових дій противником 16 серпня 2023 року в районі населеного пункту Богданівка Бахмутського району Донецької області зник безвісти та на момент складання даного акту, відомості про його місцезнаходження невідоме (пункт 3.11 акта).

В пункті 6 акта зазначено перелік документів, на які наявне посилання в ньому, та які додані до акта (та додані заявниками до заяви): копія рапорту командира розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_7 від 18 серпня 2023 року вх. № 28940 (а. с. 36), витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно- господарської діяльності) від 18 серпня 2023 року № 2050 (а. с. 37 - 38), витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18 серпня 2023 року № 233 (а. с. 39), витяг із журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 за 19 серпня 2023 року від 12 вересня 2023 року № 79Т (а. с. 40), письмові пояснення від 19 серпня 2023 року ОСОБА_8 (а. с. 41) ОСОБА_9 (а. с. 43-44), ОСОБА_10 (а. с. 45-46).

Відповідно до пояснень головного сержанта розвідувальної роти старшого сержанта ОСОБА_8 16 серпня 2023 року снайпер 1 розвідувального відділення 1 розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_11 та розвідник-санітар 1 вказаного відділення солдат ОСОБА_4 перебували на бойових позиціях, а саме на спостережному пункті поблизу позицій ворога в районі населеного пункту Богданівка Бахмутського району Донецької області. Близько 07 год. 00 хв. ворог неодноразово проводив штурмові дії бойових позицій, на яких перебували вищевказані військовослужбовці. Після цього зв`язок з вказаними солдатами було втрачено і відновити його не вдалось. Пошукові заходи на вказаних вище бойових позиціях результату не дали. За командою командира роти на вказане місце була направлена група прикриття на чолі з ним. При прибутті на місце було виявлено, що внаслідок артилерійського обстрілу бойові позиції розвідувальної роти були зруйновані, а вищевказані військовослужбовці зникли безвісти. Проведеними заходами по обстеженню лісосмуги виявлено нікого не було. В зв`язку з постійним артилерійський обстрілом противником, продовжити пошукові дії з метою виявити останніх не представилось можливим (пп. 3.8. акта).

Відповідно до письмового пояснення водія 3 розвідувального відділення 1 розвідувального взводу розвідувальної роти солдата ОСОБА_9 16 серпня 2023 року він разом з солдатом ОСОБА_11 та солдатом ОСОБА_4 перебували на бойових позиціях, а саме на спостережному пункті поблизу позицій ворога в районі населеного пункту Богданівка Бахмутського району Донецької області. Близько 07 год. 00 хв. ворог неодноразово проводив штурмові дії бойових позицій, на яких перебував він та вищевказані військовослужбовці. Після ворожого артилерійського обстрілу він отримав поранення та надавши собі медичну допомогу втратив свідомість. Прийшовши до тями нікого з військовослужбовців, з якими він перебував на бойових позиціях він не побачив. Після самостійно дійшов до точки евакуації. Про місцезнаходження солдата ОСОБА_11 та ОСОБА_4 йому не відомо (пп. 3.9.акта).

Відповідно до журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 за ІНФОРМАЦІЯ_4 під час виконання бойового завдання в районі Богданівка Бахмутського району Донецької області, близько 07 години 30 хвилин, 16 серпня 2023 року, в результаті ворожого штурму позицій було втрачено зв`язок з військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_4 . У подальшому, впродовж 16 серпня 2023 року - 18 серпня 2023 року його місцезнаходження встановити не вдалося (пп. 3.6 акта).

Позиція Верховного Суду

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року в справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 209/3085/20).

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (частина друга статті 13 ЦПК України).

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи (частина перша статті 297 ЦПК України).

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (частина третя статті 297 ЦПК України).

Оголошення померлим (смерть in absentia) - це судове визнання померлим фізичної особи, про яку за місцем постійного проживання відсутні будь-які відомості про місце її перебування протягом встановленого строку. Оголошення особи померлою юридично прирівнюється до фізичної смерті, є припущенням смерті (praesumptio mortis) і має своїм наслідком припинення правоздатності особи. Тому при оголошенні особи померлою суд виходить із презумпції смерті особи, тобто припущення, що на момент розгляду справи особи немає в живих, однак встановити це достеменно неможливо. Оголошення особи померлою здійснюється судом на підставі непрямих доказів або у зв`язку з тривалою безвісною відсутністю (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 квітня 2025 року в справі № 465/3147/22 (провадження № 61-1296св24)).

Цивільним законодавством передбачалося декілька підстав для оголошення фізичної особи померлою: по-перше, тривала безвісна відсутність, тобто якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років; по-друге, особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом шести місяців; по-третє, за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру фізична особа може бути оголошена судом померлою протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру; по-четверте, якщо особа пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, в такому випадку вона може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. При цьому, суду надано право оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 квітня 2019 року в справі № 490/342/17 (провадження № 61-7683св18)).

За наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України) (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2024 року в справі № 204/7924/23 (провадження № 61-16728св23)).

Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті (частина друга та третя статті 46 ЦК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Велика палата Верховного Суду вказувала, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість. Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (далі - Наказ № 309). У цьому Наказі № 309 зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території. Отже, суди можуть використовувати дані, зокрема з Наказу № 309, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України. Обрахування шестимісячного строку, зазначеного у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, від дня припинення або скасування воєнного стану в Україні загалом або закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій її території суперечило б принципу правовладдя (верховенства права) та його складовій - правовій визначеності (див. пункти 81 - 85 постанови Великої Палати Верховного Суду від грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 (провадження № 14-94цс24)).

Велика Палата Верховного Суду зазначає, що під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості. Оскільки в умовах російської агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди. Відрахування шестимісячного строку з дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту було б непропорційним обмеженням прав та інтересів значної кількості цивільних осіб, членів сімей Захисників і Захисниць України. У частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на усій території України. Також не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою. Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом. З урахуванням конкретних обставин справи суд може розпочати відлік шестимісячного строку для оголошення особи померлою від дня настання події, яка спричинила загибель фізичної особи, у разі якщо ця подія відбулася за межами території ведення активних бойових дій, проте є наслідком воєнних дій. У такому випадку у разі подій (наприклад, авіаударів, ракетних обстрілів, терактів, підривів на мінах, загибелі під час евакуації чи гуманітарної місії) на територіях, які формально не є зоною активних бойових дій, але мають прямий зв`язок з воєнними діями, збройним конфліктом, суд має право розпочати відлік шестимісячного строку з моменту такої події. Якщо докази, як-от: відеоматеріали, документи або показання свідків тощо, дозволяють з високим ступенем вірогідності припустити ймовірну загибель особи, зволікання у визнанні фізичної особи померлою стає невиправданим і не відповідає принципу правової визначеності (див. пункти 94 - 100 постанови Великої Палати Верховного Суду від грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 (провадження № 14-94цс24)).

З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія хоча й є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних бойових дій (див. пункт 123 постанови Великої Палати Верховного Суду від грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 (провадження № 14-94цс24)).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 березня 2026 року в справі № 761/684/25 (провадження № 61-13726св25) вказано, що:
«47. Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.
48. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи. На цьому наголошено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20, від 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23.
49. Ці обставини суд встановлює на підставі відповідних доказів, якими можуть бути, зокрема, але не виключно, накази командира військової частини, бойові розпорядження, акти службового розслідування, матеріали кримінального провадження, інформація державних органів та міжнародних інституцій, показання свідків, фото- відеоматеріали тощо.
50. Вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній окремій справі.
52. Верховний Суд погоджується з висновком апеляційного суду про те, що сукупність досліджених у розглядуваній справі доказів дає підстави для обґрунтованого припущення смерті ОСОБА_2.
Зокрема, у справі наявні матеріали службового розслідування військової частини та документи кримінального провадження щодо обставин ймовірної загибелі ОСОБА_2 21 жовтня 2023 року, відомості державних органів та міжнародних інституцій щодо відсутності інформації про перебування ОСОБА_2 у полоні.
53. Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, з якого вбачається, що бойові дії у населеному пункті Бахмут завершені 12 грудня 2023 року, а з 13 грудня 2023 року місто Бахмут є тимчасово окупованими.
54. Шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, у розглядуваній справі має відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі ОСОБА_2 (населений пункт Бахмут Донецької області), тобто у даному випадку з 13 грудня 2023 року, а отже на момент звернення ОСОБА_1 до суду і на час ухвалення судом першої інстанції рішення - вказаний строк сплив.
55. Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні заяви, правильно встановили обставини справи, але помилково застосували норми матеріального права, вважаючи, що звернення ОСОБА_1 щодо оголошення її сина померлим є передчасним, оскільки територія, на якій відбулась вірогідна загибель ОСОБА_2 , на момент цієї події була територією активних бойових дій, а в подальшому окупована державою-агресором.
56. Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, зокрема у постановах від 29 травня 2024 року у справі № 127/28463/23 (щодо оголошення померлим військовослужбовця, який зник безвісті в районі населеного пункту Бахмут Донецької області), від 24 грудня 2025 року у справі № 692/95/25 (щодо оголошення померлим військовослужбовця, який зник безвісті в населеному пункті Одрадівка Бахмутського району Донецької області), від 21 січня 2026 року у справі № 127/11048/24 (щодо оголошення померлим військовослужбовця, який зник безвісті в районі населеного пункту Бахмут Донецької області), від 18 лютого 2026 року у справі № 759/22513/24 (щодо оголошення померлим військовослужбовця, який зник безвісті в населеному пункті Олександропілля Попаснянського району Луганської області).
57. Стаття 48 ЦК України регулює правові наслідки появи фізичної особи, яка була оголошена померлою і передбачає механізм скасування судом рішення про оголошення фізичної особи померлою у разі, якщо вона з`являється або стає відомою інформація про її місцезнаходження».

У справі, що переглядається:
заявники  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися з заявою про оголошення фізичної особи померлою. Заявники вважали, що надані докази, які дають підставу припускати смерть ОСОБА_4 , матеріали службового розслідування в сукупності з іншими матеріалами справи формують припущення високого ступеню ймовірності про те, що ОСОБА_4 загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 в районі населеного пункту Богданівка Бахмутського району Донецької області;
суд першої інстанції міркував так, що оскільки тіло ОСОБА_4 знайдено не було, достовірних та беззаперечних доказів його загибелі заявниками не надано, та те, що наразі с. Богданівка Бахмутського району тимчасово окуповане, заява про оголошення ОСОБА_4 померлим є передчасною та у її задоволенні слід відмовити; 
апеляційний суд при залишенні без змін рішення суду першої інстанції вважав, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви про оголошення померлим, оскільки на час звернення із заявою та на час розгляду справи активні бойові дії на території с. Богданівки Бахмутського району Донецької області тривають, відлік встановленого шестимісячного строку не розпочався, тому звернення заявників до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою є передчасним і виключає можливість визнання особи померлою в порядку частини другої статті 46 ЦК України. Надані докази у своїй сукупності достовірно не свідчать про смерть цієї особи, а лише дають підстави для обґрунтованого припущення смерті за обставин, що підтверджені цими доказами, які можуть свідчити про смерть ОСОБА_4 ;
апеляційний суд не звернув уваги, що оголошення особи померлою юридично прирівнюється до фізичної смерті, є припущенням смерті і має своїм наслідком припинення правоздатності особи. Тому при оголошенні особи померлою суд виходить із презумпції смерті особи, тобто припущення, що на момент розгляду справи особи немає в живих, однак встановити це достеменно неможливо. Оголошення особи померлою здійснюється судом на підставі непрямих доказів або у зв`язку з тривалою безвісною відсутністю; з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи. За таких обставин апеляційний суд зробив передчасний висновок про залишення без змін рішення суду першої інстанції. Тому постанову апеляційного суду необхідно скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом (частина четверта статті 411 ЦПК України).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржена постанова апеляційного суду ухвалена з порушенням норм процесуального права. У зв`язку з чим, касаційний суд вважає, що касаційну скаргу належить задовольнити частково, оскаржену постанову суду апеляційної інстанції скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка підписана представником ОСОБА_3 ,задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 11 лютого 2026 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

З моменту ухвалення постанови суду касаційної інстанції постанова Київського апеляційного суду від 11 лютого 2026 року втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Д. А. Гудима

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

П. І. Пархоменко