Справа № 308/1442/25

П О С Т А Н О В А
Іменем України

29 травня 2026 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:
головуючого: судді Собослоя Г.Г.,
суддів: Джуги С.Д., Кожух О.А.
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сідун Олеся Степанівна, на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 квітня 2025 року у справі № 308/1442/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и л а :
У січні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 06.08.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір № 4273224, а 16.08.2021 – договір № 102991849. 
Відповідно умов та порядку укладання кредитного договору № 4273224 від 06.08.2021 кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 15 000 грн, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором.
Відповідно до кредитного договору № 102991849 від 16.08.2021 кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 8 000 гривень, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором.
29.11.2021 було укладено договір №29-11-102 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4273224.
10.03.2023 було укладено договір №10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4273224.
Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором №4273224.
17.12.2021 було укладено договір №17/12-2021-62 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №102991849.
10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №102991849.
Загальний розмір заборгованості за Договором №4273224 від 06.08.2021 р., що підлягає стягненню станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 130 362,50 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням тілом кредиту - 14250,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 114262, 50 грн.; заборгованість за комісіями - 1850,00 грн.
Враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просив стягнути заборгованість у розмірі 91 887,50 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням - тілом кредиту - 14 250,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 75 787, 50 грн.; заборгованість за комісіями - 1 850,00 грн.
Загальний розмір заборгованості за договором №102991849 від 16.08.2021 р., що підлягає стягненню станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 64 800,00 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням тілом кредиту - 8 000,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 55 200,00 грн.; заборгованість за комісіями 1 600,00 грн.
Враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просив стягнути заборгованість у розмірі 37 200,00 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) - 8 000,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 27 600,00 грн.; заборгованість за комісіями - 1 600,00 грн.
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за вищевказаними Договорами, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 129 087,50, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) - 22 250,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 103387,50 грн.; заборгованість за комісіями - 3 450,00 грн.
Також представник позивача просив стягнути з відповідача понесені витрати на судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 25 000 грн.
Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 квітня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за договорами № 4273224 від 06.08.2021, № 102991849 від 16.08.2021 у розмірі 129 087 (сто двадцять дев`ять тисяч вісімдесят сім) гривень 50 копійок.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2 422,40 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» витрати на правову допомогу в розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок.
В решті позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатка Сідун О.С., подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що копію ухвали про відкриття провадження у справі апелянт не отримував, чим порушив ст. 128, 130, ст. ст. 175-177 та 190 ЦПК України. Суд першої інстанції розглянув справу у його відсутності, чим порушив ст. 43 та ст. 178 ЦПК України. Також суд порушив ст. ст. 77-78 ЦПК України щодо належності та допустимості доказів у справі. Зокрема, зазначає, що суд не перевірив розрахуноку суми боргу за кредитом. Також вважає, що кошти стягуються за межами трьох річного строку позовної давності, що є підставою для відмови у позові. 
Крім цього, представниця апелянта зауважила, що нею буде подано додаткові обґрунтування до поданої апеляційної скарги та нові докази після ознайомлення з матеріалами справи.
З цього приводу колегія суддів зауважує, що представниця апелянта, усуваючи недоліки апеляційної скарги заявами від 02.06.2025 та від 07.07.2025, додаткових обґрунтувань до апеляційної скарги і доказів не подавала.
У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Загальні правила щодо форми договору визначено у ст. 639 ЦК України, згідно із якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Тобто, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Кодексу).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Щодо укладення кредитних договорів та кредитної заборгованості.
Щодо кредитного договору № 4273224 від 06.08.2021.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 06.08.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит № 4273224 (індивідуальна частина), відповідно до умов якого відповідачу надається кредит в розмірі 15 000 грн. (п.1.2. Договору) строком на 30 днів з 06.08.2021 по 05.09.2021 (.п.п. 1.3, 1.4. Договору).
Пунктом 1.5.1. Договору встановлена комісія за надання кредиту у розмірі 2 850 грн, яка нараховується за ставкою 20.00 відсотків від суми кредиту одноразово.
Проценти за користування кредитом: 9000 грн, які нараховуються за ставкою 2.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредиту. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки: фіксована (п.п. 1.5.2., 1.6., 1.7).
Такий договір разом з усіма додатками підписано одноразовим цифровим ідентифікатором J56071 (а.с.69).
У додатку № 1 до договору про надання кредиту № 4273224 від 06.08.2021 графік платежів, сторони узгодили періодичність та розміри платежів позичальника з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом (а.с. 41).
Відповідно до паспорта споживчого кредиту, який було підписано сторонами 06.08.2021 та підпис на якому вчинено ОСОБА_1 із застосовуванням одноразового ідентифікатора, клієнту запропоновані умови: тип кредиту кредит; сума кредиту 15 000 грн.; строк кредитування 30 днів; спосіб та строк надання кредиту перерахування суми кредиту на картковий рахунок позичальника; з процентною ставкою 2.00 відсотків за кожен день користування кредитом в межах строку кредитування, вказаного в п. 1.3. Договору; стандартна (базова) ставка: 5.00 відсотків за кожен день користування кредитом у випадку продовження строку кредитування вказаного в п.1.3. Договору на стандартних (базових) умовах, згідно п. 2.3.1.2. Договору (а.с.42-43).
Відповідно до довідки б/н від 08.11.2024, виданої ТОВ «ФК «Елаєнс», слідує, що ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та перерахувало на рахунок відповідача ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 15 000 грн (а.с. 70).
29.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №29-11-102, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до боржників, в тому числі за договором про споживчий кредит № 4273224 (індивідуальна частина), загальна сума заборгованості за кредитом 69 375,00 грн (а.с. 112).
10.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, згідно п. 2.1 якого первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у додатках №1 та №3 до цього договору.
З реєстру боржників до договору №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги вбачається, що передані права вимоги в тому числі і за договором про споживчий кредит № 4273224, загальна сума заборгованості за кредитом 130 362,50 грн (а.с. 135 № 16626).
Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 4273224.
Щодо кредитного договору № 102991849 від 16.08.2021.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 16.08.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит № 102991849 (індивідуальна частина), відповідно до умов якого відповідачу надається кредит в розмірі 8 000 грн. (п.1.2. Договору) строком на 30 днів з 16.08.2021 по 15.09.2021 (п.п. 1.3, 1.4. Договору).
Пунктом 1.5.1. Договору встановлена комісія за надання кредиту 1600 грн, яка нараховуються за ставкою 20.00 відсотків від суми кредиту одноразово.
Проценти за користування кредитом: 3 600 грн, які нараховуються за ставкою 1,5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредиту. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки: фіксована (п.п. 1.5.2., 1.6., 1.7). 
Такий договір разом з усіма додатками підписано одноразовим цифровим ідентифікатором S80660 (а.с.74).
У додатку № 1 до договору про надання кредиту № 102991849 від 16.08.2021 графік платежів, сторони узгодили періодичність та розміри платежів позичальника з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом (а.с. 55).
Відповідно до паспорта споживчого кредиту, який було підписано сторонами 16.08.2021 та підпис на якому вчинено ОСОБА_1 із застосовуванням одноразового ідентифікатора, клієнту запропоновані умови: тип кредиту кредит; сума кредиту 8 000 грн.; строк кредитування 30 днів; спосіб та строк надання кредиту перерахування суми кредиту на картковий рахунок позичальника; з процентною ставкою 1.50 відсотків за кожен день користування кредитом в межах строку кредитування, вказаного в п. 1.3. Договору; стандартна (базова) ставка: 5.00 відсотків за кожен день користування кредитом у випадку продовження строку кредитування вказаного в п.1.3. Договору на стандартних (базових) умовах, згідно п. 2.3.1.2. Договору (а.с. 56-57).
Відповідно до довідки б/н від 12.12.2024, виданої ТОВ «ФК «Елаєнс», слідує, що ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та перерахувало на рахунок відповідача ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 8 000 грн (а.с. 75).
17.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №17/12-2021-62, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до боржників, в тому числі за договором про споживчий кредит № 102991849 (індивідуальна частина), загальна сума заборгованості за кредитом 37 200,00 грн (а.с. 110).
10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 102991849.
10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, згідно п. 2.1 якого первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у додатках №1 та №3 до цього договору.
З реєстру боржників до договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги вбачається, що передані права вимоги в тому числі і за договором про споживчий кредит № 102991849, загальна сума заборгованості за кредитом 64 800,00 грн (а.с. 123 рядок 14076).
Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 102991849.
Щодо кредитної заборгованості.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
У ч.ч. 1-3 ст. 1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
У постановах Великої Палати Верховного Суду неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16, вирішуючи виключну правову проблему щодо визначення періоду нарахування кредиторських вимог, що виникли у зв`язку з невиконанням договору банківського кредиту, які за своєю сутністю є процентами за користування кредитом, зробила такі висновки:
- припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України (пункт 91 постанови);
- вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі №444/9519/12(пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі №912/1120/16(пункт 6.19). Велика Палата Верховного Суду вважає, що підстав для відступу від таких висновків немає (пункт 92 постанови);
- якщо боржник не сплатив суму боргу, яка складається з тіла кредиту та процентів, нарахованих в певній сумі на час закінчення строку кредитування чи на час пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, то прострочення такого грошового зобов`язання не призводить до подальшої зміни його розміру, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України (пункт 100 постанови);
- у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором (пункт 103 постанови).
Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та інші платежі за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст.1050 ЦК України.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині обґрунтованості розрахунку стягнутої заборгованості, колегія суддів зазначає таке.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 02.01.2025 заборгованість за договором № 4273224 від 06.08.2021 становить 130 362,50 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 14 250,00 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги (10.03.2023) 114 262,50 грн, заборгованість з комісії 1 850 грн. Загальна заявлена до стягнення за договором на 02.01.2025 складає 92 887,50 гривень (а.с.81).
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 102991849 від 16.08.2021 становить 64 800,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 8 000,00 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги (10.03.2023) 55 200,00 грн, заборгованість з комісії 1 600 грн. Загальна заявлена до стягнення за договором на 02.01.2025 складає 37 200 гривень (а.с.82).
Судом встановлено, що вирішуючи питання про стягнення процентів за користування кредитом, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що вказані проценти були нараховані позивачем на дату відступлення права вимоги 10.01.2023 та 10.03.2023, в той час, коли строк дії договорів становив всього лише 30 днів.
Оскільки наведеного судом першої інстанції враховано не було, оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині нарахування процентів поза строком кредитування підлягає скасуванню, а вимоги апеляційної скарги частковому задоволенню.
Пункт 2.3. договору № 4273224 від 06.08.2021 та договору № 102991849 від 16.08.2021 передбачає пролонгацію строку кредитування як на пільгових умовах (п. 2.3.1.1), так і на стандартних (базових) умовах (п. 2.3.1.2), для чого однак позичальнику потрібно було б вчинити ряд дій, передбачених кредитним договором, та обов`язковою умовою для цього є надання такої можливості кредитором позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів товариством.
Доказів, які свідчать про подальше узгодження сторонами істотних умов кредитування, матеріали справи не містять, а тому висновки суду про доведеність позову в цій частині є помилковими. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, оскільки надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування вочевидь порушить баланс інтересів сторін та на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.
Саме таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові Великої Палати від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12.
Отже, нарахування кредитором відсотків після закінчення строку кредитування суперечить умовам кредитування і нормам ст.1048 ЦК України.
Із розрахунку ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 4273224 від 06.08.2021 вбачається, що за період з 06.08.2021 по 05.09.2021 нарахування процентів здійснювалось згідно з п. 1.5.2 договору. Указаний пункт визначає, що проценти за користування кредитом становлять: за період з 06.08.2021 по 16.08.2021 — 300,00 грн, а з 17.08.2021 по 05.09.2021 — по 285,00 грн на день, які нараховуються за ставкою 2,00 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування.
Також вбачається, що 16.08.2021 ТОВ «Мілоан» протиправно нарахувало та утримало з відповідача 750,00 грн як «комісію за пролонгацію», тоді як відповідно до п. 1.3 та п. 1.4 договору основний строк користування кредитом тривав до 05.09.2021.
Проаналізувавши розподіл коштів, внесених позичальником 16.08.2021, та керуючись ст. 534 ЦК України щодо черговості погашення вимог, колегія суддів зазначає: : кредитор спочатку зарахував 1 170 грн на погашення процентів, а залишок у розмірі 750 грн спрямував на тіло кредиту. Таким чином, сума, яку кредитор безпідставно списав як комісію, має бути зарахована як дострокове погашення основного боргу.
Таким чином, правомірний залишок тіла кредиту за цим договором з 16.08.2021 і станом на 05.09.2021 становить: 15 000,00 грн (початкова сума) – 750,00 грн (платіж в тіло) – 750,00 грн (безпідставна комісія) = 13 500,00 грн.
З огляду на це, правомірний розрахунок процентів за договором № 4273224 проводиться наступним чином:
?За період з 07.08.2021 по 16.08.2021 (10 днів користування) за ставкою 2% від 15 000,00 грн (300,00 грн/день) нараховано 3 000,00 грн. З урахуванням фактичної сплати процентів у розмірі 1 170,00 грн, залишок несплачених відсотків за цей період становить 1 830,00 грн (3 000,00 грн – 1 170,00 грн).
?За період з 17.08.2021 по 05.09.2021 (20 днів користування), виходячи з правомірного залишку тіла кредиту 13 500,00 грн та договірної ставки 2% (п. 1.5.2 договору), сума відсотків становить 5 400,00 грн (13 500,00 грн ? 2% ? 20 днів).
Відтак, загальна сума правомірних відсотків станом на 05.09.2021 становить 7 230,00 грн (1 830,00 грн + 5 400,00 грн).
Таким чином, станом на 05.09.2021 (день закінчення строку дії договору) загальна сума правомірної заборгованості відповідача за договором № 4273224 становить 20 730,00 грн, з яких: 13 500,00 грн — заборгованість за тілом кредиту, 7 230,00 грн — заборгованість за процентами.
Щодо другого кредитного договору, то з розрахунку ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення за договором № 102991849 вбачається, що за період з 16.08.2021 по 15.09.2021 нарахування процентів здійснювалось згідно з п. 1.5.2 договору, який визначає, що проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 1,50 відсотка від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування.
Отже, розрахунок правомірних процентів проводиться таким чином: 8 000,00 грн ? 1,50% ? 30 днів = 3 600,00 грн.
Таким чином, станом на 15.09.2021 (день закінчення строку дії договору) загальна сума правомірної заборгованості відповідача за договором № 102991849 становить 11 600,00 грн, з яких: 8 000,00 грн — заборгованість за тілом кредиту, 3 600,00 грн — заборгованість за процентами.
Окремої правової оцінки та безумовного виключення із загальної суми заборгованості, пред`явленої до стягнення, підлягають також нараховані фінансовою компанією комісії за надання кредитів, які за своєю юридичною природою є незаконними.
Згідно з п. 1.5.1 договору про споживчий кредит № 4273224 від 06.08.2021, комісія за надання кредиту становить 2 850,00 грн (нарахована за ставкою 19 відсотків від суми кредиту одноразово). Згідно з п. 1.5.1 договору про споживчий кредит № 102991849 від 16.08.2021, комісія за надання кредиту становить 1 600,00 грн (нарахована за ставкою 20 відсотків від суми кредиту одноразово).
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З матеріалів справи вбачається, що комісії у розмірі 2 850,00 грн та 1 600,00 грн визначено саме як плату за надання кредиту. Водночас у матеріалах справи відсутній перелік будь-яких супровідних чи банківських послуг, пов`язаних із наданням кредиту, які повинні були фактично надаватись фінансовою установою споживачу за цю плату.
Ураховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності й переліку таких послуг, а також їх погодження зі споживачем при укладенні оспорюваних угод, положення договорів про встановлення плати за надання кредиту (комісії) в розмірах 2 850,00 грн та 1 600,00 грн є нікчемними відповідно до ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування».
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23. З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача вказаних комісій.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів констатує, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню правомірна заборгованість за договорами про споживчий кредит № 4273224 від 06.08.2021 та № 102991849 від 16.08.2021 в загальному розмірі 32 330,00 грн (20 730,00 грн + 11 600,00 грн), а в іншій частині позовних вимог слід відмовити
Щодо строку позовної давності.
Відповідач зазначає, що кошти стягуються за межами трьох річного строку позовної давності, що є підставою для відмови у позові.
Статтею 257 ЦК України загальну позовну давність встановлено в строк три роки.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 р. на всій території України карантин.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX) було визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільним Кодексом України та строки визначені Господарським кодексом України, а саме ст. 232,269,322,324 продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 р. № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» скасовано з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Таким чином, у період з 11.03.2020 по 27.06.2023 строк визначений статтею 257 ЦК України був продовжений на строк дії такого карантину.
Крім цього, Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Воєнний стан неодноразово було продовжено. Такий діє по сьогоднішній день.
Пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року№ 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року№ 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Враховуючи «ковідні» норми, а також п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, апеляційний суд констатує, що позивачем не було пропущено строк загальної позовної давності, оскільки кредитні правовідносини виникли у серпні 2021 року, а з березня 2020 року строк визначений ст. 257 ЦК України було продовжено. Крім цього, з 24.02.2022 по 04.09.2025 строк загальної позовної давності було зупинено.
Отже, доводи апеляційної скарги які стосуються пропуску позивачем строку загальної позовної давності свого підтвердження не знайшли.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що апелянт не отримував копію ухвали про відкриття провадження у справі, а сама справа була розглянута за його відсутності, колегія суддів дійшла таких висновків.
За змістом статей 128, 190 ЦПК України, суд зобов`язаний забезпечити особі право на участь у засіданні та подання відзиву шляхом своєчасного надсилання ухвали про відкриття провадження та судових повісток.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції надсилав поштову кореспонденцію виключно за адресою реєстрації відповідача, а 25.03.2025 здійснив його виклик через оголошення на офіційному вебпорталі «Судова влада України».
Колегія суддів вважає такий спосіб сповіщення передчасним та безпідставним. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, виклик через оголошення є винятковим механізмом і допускається лише тоді, коли місце проживання або перебування відповідача суду невідоме.
Проте у матеріалах справи містилися кредитні договори № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , у яких сторони чітко погодили адресу фактичного проживання відповідача. Попри те, що ця адреса була відома суду, жоден процесуальний документ туди не надсилався.

Оскільки суд першої інстанції не забезпечив належного надсилання документів на відому фактичну адресу, відповідач був безпідставно позбавлений права на захист. Це, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, є обов`язаною підставою для скасування судового рішення та ухвалення новогоКолегія суддів зазначає, що в матеріалах справи наявні опис вкладення та Список «Реєстр1 20-01-2025 1546861 Опис» від 22.01.2025 про направлення позивачем копії позовної заяви на адресу фактичного проживання відповідача. Втім, указані документи свідчать лише про факт відправлення кореспонденції, а не про її фактичне вручення адресату.
Матеріалами справи також встановлено, що судом першої інстанції поштова кореспонденція надсилалася виключно за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача, тоді як позивач у позові зазначив адресу фактичного проживання, що вказана у кредитних договорах. Надалі, 25.03.2025 судом першої інстанції було здійснено повідомлення відповідача через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України.
Колегія суддів вважає такий спосіб судового сповіщення передчасним та таким, що не відповідає вимогам процесуального закону, з огляду на наступне.
Відповідно до частини одинадцятої статті 128 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України. Тобто, такий спосіб повідомлення є винятковим механізмом і може бути застосований судом виключно у разі, якщо місцезнаходження особи взагалі неможливо встановити.
Проте у позовній заяві позивач прямо зазначив адресу фактичного проживання відповідача, яка також підтверджується долученими до позову кредитними договорами № 4273224 та № 102991849. Попри те, що ця адреса була чітко відома суду з матеріалів справи, жоден судовий документ туди не надсилався.
Оскільки суд першої інстанції не забезпечив надсилання документів на відому фактичну адресу, відповідач був позбавлений права на захист, що відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, є обов`язаною підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового.
Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Коллект Центр» у розмірі правомірно нарахованої заборгованості, встановленої судом апеляційної інстанції під час розгляду справи по суті.
Керуючись ст. ст.  367, 374, 376, 384 ЦПК України, колегія суддів,
у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сідун Олеся Степанівна, задовольнити частково.
Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 квітня 2025 року – скасувати.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення процентів задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за кредитними договорами № 4273224 від 06.08.2021 та № 102991849 від 16.08.2021 у в загальному розмірі 32 330 (тридцять дві тисячі триста тридцять) гривень.
В решті позовних вимог відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.
Повне судове рішення складено 29 травня 2026 року.

Головуючий: 
Судді: