Справа № 274/1576/26 
Провадження №1-кп/0274/580/26 

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

23.06.2026 м.Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві кримінальне провадження №12026065480000002 від 02.01.2026 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Боржомі, Грузія, громадянина України, освіта середня, неодруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , згідно зі ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 01 березня 2024 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) за № 61 був призначений на посаду навідника механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .
Згідно з вимогами ст. ст. З, 21, 28, 68 Конституції України, ст. ст. 6, 11, 16, 29, 30, 37, 49, 50, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, бути зразком високої культури, скромності й витримки, поважати честь і гідність кожної людини, виявляти повагу до військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, сприяти у підтриманні порядку і дисципліни, додержуватись правил військової ввічливості та поведінки, не допускати порушень громадського порядку та негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, вимагати підпорядкування від своїх підлеглих, не припускаючись при цьому брутальності та приниження їхньої гідності.
Однак, у порушення норм чинного законодавства, ОСОБА_4 восени 2025 року на околиці с. Лісове Бердичівського району виявив дикорослі рослини конопель, гілля з листям яких він зірвав та переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де залишив зберігати до 28.01.2026.
Цього ж дня, в період часу з 11 год 32 хв по 13 год 24 хв, під час проведення обшуку працівниками поліції Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області у будинку за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_4 було виявлено та вилучено гілля з листям, що є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого обмежено, — канабіс, загальною масою 536,156 грама, який ОСОБА_4 незаконно придбав та зберігав без мети збуту.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, тобто у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту у великих розмірах.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю. Підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо не карати.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їхньої позиції немає.
Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що своїми умисними протиправними діями, які виразилися у незаконному придбанні та зберіганні без мети збуту наркотичних засобів, у великих розмірах, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання в межах санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
В той же час згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до нетяжких злочинів; особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, є військовослужбовцем, згідно із ст. 89 КК України є таким, що не має судимості, на обліку у лікаря - психіатра не перебуває, з 2011 перебуває на обліку у лікаря - нарколога, за місцем проживання характеризується посередньо.
До обставин, що пом`якшують покарання, відповідно до вимог ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З врахуванням вищевикладеного, характеру і ступеня небезпеки скоєного кримінального правопорушення та те, що покарання повинно призначатись згідно принципу індивідуалізації та має на меті не лише кару, але й виправлення обвинуваченого, суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 , а також попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе без ізоляції від суспільства з призначенням покарання згідно санкції статті закону, за якою він притягується до кримінальної відповідальності, у виді штрафу в мінімальному розмірі.
Призначення такого покарання, на думку суду, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати, пов`язані з залученням експерта, суд в порядку ст. 124 КПК України стягує з обвинуваченого.
Підстав для обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу, зважаючи на призначене покарання та відсутність клопотань з цього приводу, суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 349, 368, 373, 374 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_4  визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення судової експертизи, в сумі 7576 (сім тисяч п`ятсот сімдесят шість) грн 90 коп.
Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме: канабіс, загальною масою 536,156 г, який зберігається у камері схову речових доказів при ГУНП в Житомирській області, - після набрання цим вироком законної сили знищити.
Цей вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку лише з підстав, визначених у ч.2 ст.394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1