ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА	

справа № 753/22984/25
провадження № 2/753/1624/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2026 року м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Маркєлової В.М. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,
У С Т А Н О В И В :
Стислий виклад позиції позивача
Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до суду із позовом до Відповідачки про стягнення заборгованості за кредитними договорами у сумі 74 429,73 грн:
- Кредитним договором № 101717462 від 01.10.2021 у сумі 30 360,00 грн, яка складається з: 4 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 26 360,00 грн - заборгованість за відсотками;
- Кредитним договором № 3626076 від 01.10.2021 у сумі 37 325,00 грн, яка складається з: 5 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 32 325,00 грн - заборгованість за відсотками;
- Кредитним договором № 8589924 від 02.10.2021 у сумі 6 744,73 грн, яка складається з: 4 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 2 574,60 грн - заборгованість за відсотками; 28,60 грн - 3% річних; 141,53 грн - інфляційні втрати
Правонаступником кредитних договорів є ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» на підставі договорів відступлення права вимоги. За умовами зазначених договорів кредитодавці надали Позичальниці кредити на загальну суму 13 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальниця зобов`язувалась повернути кредити та сплатити проценти за користування кредитами. Відповідачка у встановлені умовами договорів строки суми кредитів не повернула, проценти не сплатила, у зв`язку з чим Позивач просить стягнути заборгованість за зазначеними кредитками у сумі 74 429,73 грн. 
Позивач також подав відповідь на відзив, у якій заперечив доводи Відповідачки, вказавши, що договори підписані електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що прирівнюється до власноручного підпису. Позивач зазначив, що фінансові компанії не є банками і не можуть формувати банківські виписки, проте факт перерахування коштів підтверджується квитанціями платіжних систем. Крім того, Позивач долучив до відповіді на відзив нові примірники договорів із візуальним відображенням електронних підписів.
Стислий виклад позиції відповідача 
Сторона відповідача подала відзив на позовну заяву, у якій просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Відповідачка зазначає про неукладеність кредитних договорів через відсутність її електронних підписів одноразовим ідентифікатором у первинно поданих документах. Відповідачка стверджує про відсутність належних доказів перерахування кредитних коштів саме на її рахунок, аргументуючи тим, що у наданих довідках фінансових компаній не вказано її ім`я. Відповідачка вважає незаконним нарахування комісій за надання кредиту, посилаючись на те, що надання кредиту є обов`язком фінансової установи, а не окремою послугою. Відповідачка наголошує на неправомірності нарахування відсотків поза межами погодженого початкового строку кредитування тривалістю 15 днів, посилаючись на практику Верховного Суду. 
Також Відповідачка подала заперечення на відповідь на відзив у якій просить суд не приймати до розгляду нові примірники договорів, подані Позивачем разом із відповіддю на відзив, оскільки вони подані з порушенням процесуальних строків без поважних причин. Відповідачка також посилається на звіт автоматизованої системи ChatGPT, стверджуючи, що електронні файли договорів були змінені Позивачем і не містять дійсного криптографічного підпису. Відповідачка просить стягнути з Позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн.
КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ
Ухвалою від 13.11.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; установив сторонам строки для подання заяв по суті справи.
02.12.2025 сторона позивача подала клопотання про витребування доказів та клопотання про поновлення строку на подання клопотання про витребування доказів.
05.12.2025 сторона відповідача подала заперечення на клопотання сторони відповідача про витребування доказів. Просив суд відмовити у задоволенні заяви, оскільки строк на подання пропущено.
Ухвалою від 26.01.2026 суд відклав розгляд справи до 30.03.2026; поновив позивачу строк на подання клопотання про витребування доказів; задовольнив клопотання позивача про витребування доказів та витребував у Акціонерного товариства «Банк Форвард» (код ЄДРПОУ 34186061) та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (код ЄДРПОУ 21708016) як юридичної особи, яка може вчиняти дії від імені Акціонерного товариства «Банк Форвард» (код ЄДРПОУ 34186061):
- Ідентифікаційні дані власника картки та повний номер картки № НОМЕР_1 в тому числі, але не виключно прізвище, ім`я, по-батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти, тощо), та інші відомості про власника вказаної картки.
- докази зарахування на картку № НОМЕР_1 кредитних коштів у сумі 5000,00 грн, які 01.10.2021 були на неї перераховані та у сумі 4000,00 грн, які 02.10.2021 були на неї перераховані, а саме надати виписку за номером картки № НОМЕР_1 за період з 01.10.2021 по 09.10.2021;
- інформацію, чи відкривалась на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) банківська картка № НОМЕР_1 (віртуальна чи фізична картка) та надати повний номер банківської картки № НОМЕР_1 ;
- інформацію щодо номеру телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № НОМЕР_1 за період з 01.10.2021 по 09.10.2021;
- інформацію чи знаходиться номер телефону НОМЕР_3 в ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ).
Витребував у Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (код ЄДРПОУ 14360570):
- Ідентифікаційні дані власника картки та повний номер картки НОМЕР_4 в тому числі, але не виключно прізвище, ім`я, по-батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти, тощо), та інші відомості про власника вказаної картки.
- докази зарахування на картку № НОМЕР_4 кредитних коштів у сумі 4000,00 грн, які 01.10.2021 були на неї перераховані, а саме надати виписку за номером картки № НОМЕР_4 за період з 01.10.2021 по 08.10.2021;
- інформацію, чи відкривалась на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) банківська картка № НОМЕР_4 (віртуальна чи фізична картка) та надати повний номер банківської картки № НОМЕР_4 ;
- інформацію щодо номеру телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № НОМЕР_4 за період з 01.10.2021 по 08.10.2021;
- інформацію чи знаходиться номер телефону НОМЕР_3 в ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ).
26.02.2026 до суду від АТ КБ «Приватбанк», на виконання вимог ухвали суду від 26.01.2026, надійшли витребувані документи.
19.03.2026 до суду від ФГВФО, на виконання вимог ухвали суду від 26.01.2026, надійшли витребувані документи.
30.03.2026 представник позивача - адвокат Таран В.А. подав клопотання про відкладення судового засідання призначеного на 30.03.2026, оскільки представник не може бути присутнім у судовому засіданні через участь в іншому судовому засіданні.
Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання представника позивача про відкладення проведення судового засідання, оскільки представник не долучив до клопотання доказів участі в іншому судовому засіданні.
Враховуючи, що 30.03.2026 сторони без поважних причин не з`явилися в судове засідання, суд переходить до розгляду справи і вирішує справу за наявними матеріалами.
ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН, ОЦІНКА СУДУ 
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).
Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі (частина друга статті 639 ЦК України). 
Відповідачка у запереченнях стверджує, що первинні електронні документи були підроблені, посилаючись на технічний звіт, згенерований системою штучного інтелекту ChatGPT. 
Наданий відповідачкою технічний звіт, згенерований системою штучного інтелекту ChatGPT Суд не бере до уваги як доказ, оскільки такий звіт не є висновком експерта чи інформацією відповідного спеціаліста у розумінні цивільного процесуального законодавства, і не має для суду жодної доказової сили. 
Також Суд зазначає, що Відповідачка, заперечуючи факт накладення нею електронного підпису одноразовим ідентифікатором та заявляючи про втручання в електронні файли, не скористалася своїм процесуальним правом на заявлення клопотання про призначення відповідної судової комп`ютерно-технічної експертизи. Тягар доказування факту неправомірного використання її персональних даних або підробки електронних документів лежить на Відповідачці, проте жодних належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин суду не надано, клопотань на спростування факту накладення нею на зазначені позивачем договори електронного підпису одноразовим ідентифікатором, вона суду не заявила.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (частина перша статті 1046 ЦК України).
Відповідачка у відзиві заперечує факт отримання кредитних коштів. На спростування цих доводів відповідачки позивач разом з поданням відповіді на відзив 02.12.2025 заявив клопотання про витребування у банківських установах інформацію щодо власників платіжних карток та руху коштів по них, яке було задоволене Судом. 
АТ КБ «Приватбанк» повідомив, що на ім`я ОСОБА_1 відкритий банківський рахунок, до якого прив`язана картка № НОМЕР_6 . Номер телефону НОМЕР_7 знаходиться/знаходився в анкетних даних ОСОБА_1 . Відповідно до наданої виписки по рахунку встановлено зарахування на рахунок Відповідачки кредитних коштів 01.10.2021 у розмірі 4 000,00 грн.
Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення АТ «БАНК ФОРВАРД» з ринку повідомив, що на ім`я ОСОБА_1 відкритий банківський рахунок, до якого прив`язана картка № НОМЕР_8 . Контактний номер телефону, що міститься в даних контрагента НОМЕР_7. Відповідно до наданої виписки по рахунку встановлено зарахування на рахунок Відповідачки кредитних коштів 01.10.2021 у розмірі 5 000,00 грн та 02.10.2021 у розмірі 5 000,00 грн.
Отже, Судом із відповідей банківських установ достовірно встановлено, що номером телефону Відповідачки є НОМЕР_7 . Саме цей номер телефону був використаний для реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця, генерації та відправки електронного підпису одноразовим ідентифікатором (SMS-коду). Здійснивши реєстрацію, погодившись з умовами кредитування та отримавши кредитні кошти на свій банківський рахунок, Відповідачка вчинила конклюдентні дії, які підтверджують її волевиявлення на укладення договору саме на тих умовах (зокрема щодо відсоткової ставки, комісії та автоматичної пролонгації), що викладені у первинно поданих Позивачем текстах договорів, що спростовує доводи відзиву про неукладеність договорів та неотримання кредитних коштів.
Щодо заборгованості за Кредитним договором № 101717462 від 01.10.2021.
01.10.2021 ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_2 уклали кредитний договір шляхом підписання Кредитного договору одноразовим ідентифікатором відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Кредитного договору, сторони погодили істотні умови договору, зокрема: суму кредиту - 4 000,00 грн, строк кредитування - 15 днів (тобто до 16.10.2021), комісію за надання кредиту - 1 160,00 грн, проценти за користування кредитом за кожен день строку користування кредитом 3% на день та стандартну базову процентну ставку у розмірі 5% на день.
ТОВ «МІЛОАН» виконало своє зобов`язання за кредитним договором перерахувавши Відповідачці кошти в сумі 4 000,00 грн. 
Відповідачка належним чином умови кредитного договору не виконала, у встановлений строк не повернула суму кредиту. 
Відповідно до наданого розрахунку заборгованості, первісний кредитор здійснював нарахування відсотків за кредитним договором у період з 02.10.2021 по 15.12.2021 (75 днів). Станом на 15.12.2021 у відповідача за зазначеним кредитним договором наявна заборгованість у загальному розмірі 18 960,00 грн.
Відповідачка стверджує, що первісний кредитор мав право нараховувати відсотки лише 15 днів. 
Відповідно до п. 2.3.1.2 Кредитного договору, позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів.
Суд дійшов висновку, що кредитодавець правомірно нарахував відсотки за користування кредитом у межах початкового строку (15 днів) та передбаченого договором періоду автоматичної пролонгації на стандартних умовах, який загалом не може перевищувати 60 днів, а не поза межами дії договору, тому суд відхиляє твердження сторони відповідача про нарахування відсотків за кредитним договором поза межами кредитного договору (15 днів) як недоведене, оскільки умовами договору прямо передбачено автоматичне продовження строку кредитування (пролонгація) в разі неповернення коштів у первинний строк. 
У відповідача за кредитним договором № 101717462 від 01.10.2021 станом на дату відступлення права вимоги наявна заборгованість у сумі 18 960,00 грн, яка складається з: 4000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 13 800,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 1 160,00 грн - заборгованість за комісією.
Щодо заборгованості за Кредитним договором № 3626076 від 01.10.2021.
01.10.2021 ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_2 уклали кредитний договір шляхом підписання Кредитного договору одноразовим ідентифікатором відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Кредитного договору, сторони погодили істотні умови договору, зокрема: суму кредиту - 5 000,00 грн, строк кредитування - 15 днів (тобто до 16.10.2021), комісію за надання кредиту - 950,00 грн, проценти за користування кредитом за кожен день строку користування кредитом 2,5% на день та стандартну базову процентну ставку у розмірі 5% на день.
ТОВ «МІЛОАН» виконало своє зобов`язання за кредитним договором перерахувавши Відповідачці кошти в сумі 5 000,00 грн. 
Відповідачка належним чином умови кредитного договору не виконала, у встановлений строк не повернула суму кредиту. 
Відповідно до наданого розрахунку заборгованості, первісний кредитор здійснював нарахування відсотків за кредитним договором у період з 02.10.2021 по 15.12.2021 (75 днів). Станом на 15.12.2021 у відповідача за зазначеним кредитним договором наявна заборгованість у загальному розмірі 22 825,00 грн.
Відповідно до п. 2.3.1.2 Кредитного договору, позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів.
Суд дійшов висновку, що кредитодавець правомірно нарахував відсотки за користування кредитом у межах початкового строку (15 днів) та передбаченого договором періоду автоматичної пролонгації на стандартних умовах, який загалом не може перевищувати 60 днів, а не поза межами дії договору, тому суд відхиляє твердження сторони відповідача про нарахування відсотків за кредитним договором поза межами кредитного договору (15 днів) як недоведене, оскільки умовами договору прямо передбачено автоматичне продовження строку кредитування (пролонгація) в разі неповернення коштів у первинний строк. 
У відповідача за кредитним договором № 3626076 від 01.10.2021 станом на дату відступлення права вимоги наявна заборгованість у сумі 22 825,00 грн, яка складається з: 5 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 16875,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 950,00 грн - заборгованість за комісією.
Щодо заборгованості за договором № 8589924 від 02.10.2021.
02.10.2021 ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ОСОБА_2 уклали кредитний договір шляхом підписання Кредитного договору одноразовим ідентифікатором відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Кредитного договору, сторони погодили істотні умови договору, зокрема: суму кредиту - 4 000,00 грн, строк кредитування - 15 днів (тобто до 17.10.2021), проценти за користування кредитом - з 1-го по 15-й день Позичальник сплачує проценти за кожен день користування кредитом у розмірі 0,0010%.
ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» виконало своє зобов`язання за кредитним договором перерахувавши Відповідачці кошти в сумі 4 000,00 грн. 
Відповідачка належним чином умови кредитного договору не виконала, у встановлений строк не повернула суму кредиту. 
Відповідно до наданого розрахунку заборгованості, первісний кредитор здійснював нарахування відсотків за кредитним договором у період з 03.10.2021 по 30.10.2021 (28 днів). Станом на 30.10.2021 у відповідача за зазначеним кредитним договором наявна заборгованість у загальному розмірі 6 574,60 грн.
Відповідно до п. 1.7.Кредитного договору сторони домовилися, що загальний строк надання кредиту може бути автоматично продовжений (пролонгований невиконання Позичальником в повному обсязі зобов?язань зі сплати процентів згідно п. 1.6 та повернення Кредиту у виз в п. 1.5 термін (після спливу Строку ). У такому разі строк надання кредиту автоматично пролонгується на строк 13 календарних днів (Строк Б, пролонгований строк), а зазначена в п. 1.5 Договору дата повернення кредиту продовжується на відповідну днів. Під час пролонгованого строку (Строку Б) Позичальник сплачує проценти за користування кредитом у розмірі 4, суми кредиту за кожний день пролонгованого строку. 
Суд дійшов висновку, що кредитодавець правомірно нарахував відсотки за користування кредитом у межах початкового строку (15 днів) та передбаченого договором періоду автоматичної пролонгації на строк 13 календарних днів, тобто в межах кредитного договору, а не поза межами дії договору, тому суд відхиляє твердження сторони відповідача про нарахування відсотків за кредитним договором поза межами кредитного договору (15 днів) як недоведене, оскільки умовами договору прямо передбачено автоматичне продовження строку кредитування (пролонгація) в разі неповернення коштів у первинний строк. 
У відповідача за кредитним договором № 8589924 від 02.10.2021станом на дату відступлення права вимоги наявна заборгованість у сумі 6 574,60 грн, яка складається з: 4 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 2 574,60 грн - заборгованість за нарахованими відсотками.
Щодо вимоги про стягнення комісії за надання кредиту.
Умовами договорів з ТОВ «МІЛОАН» передбачено сплату комісії за надання кредиту: 1 160,00 грн за Кредитним договором № 101717462 та 950,00 грн за Кредитним договором № 3626076.
Суд ураховує, що закон прямо встановлює, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (пункт 4 частини першої статті 1, абзац четвертий частини другої статті 8). 
Закон України «Про споживче кредитування» після внесення відповідних змін передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту (пункт 31.18 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, провадження № 14-44цс21, пункт 43 постанови Верховного Суду від 17 квітня 2025 року у справі № 910/1274/24, пункт 61 постанови Верховного Суду від 01 липня 2025 року у справі № 910/2578/24).
Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) зробив висновок про те, що «якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Верховний Суд, розглядаючи спір між сторонами щодо нікчемності положень кредитних договорів, в яких кредитодавцем виступав ТОВ «Мілоан», зробив висновок, що аналіз змісту вказаних договорів свідчить, що в них не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредитів, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія, а тому ТОВ «Мілоан» не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваних кредитних договорів, а тому положення договорів про споживчий кредит щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати комісії за надання кредиту, є нікчемними відповідно до частини першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (постанова від 09.10.2024 у справі № 582/202/22).
Суд ураховує також правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 01.07.2025 у справі № 910/2578/24. Розглядаючи спір у подібних правовідносинах, Верховний Суд підтвердив правомірність стягнення такої комісії, оскільки вона оплачується разово, позичальник був ознайомлений з цією умовою при підписанні договору, а її встановлення відповідає положенням частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пункт 61, 91 постанови від 01.07.2025 у справі № 910/2578/24).
Отже, вимога про стягнення комісії за надання кредиту є законною та обґрунтованою. На відміну від «прихованих» щомісячних комісій, у договорі передбачена разова комісія за видачу кредиту, яка у Кредитному договорі № 3626076 становить 19 % від суми, а у Кредитному договорі № 101717462 становить 29% від суми. Відповідач була ознайомлена з її розміром та призначенням ще до підписання договору, що підтверджується Паспортом кредиту та Графіком платежів.
Враховуючи викладене, а також те, що Відповідач не зверталася до суду із позовом про визнання вказаних пунктів кредитного договору недійсними або такими, що містять несправедливі умови у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів»; підписавши Паспорт споживчого кредиту до моменту укладення самого договору, Відповідачка мала повну, своєчасну та достовірну інформацію про сукупну вартість кредиту, включаючи разову комісію, та погодилася на такі умови вільно і без примусу, що відповідає принципу свободи договору (ст. 627 ЦК України), тому Суд доходить висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Щодо наявності у Позивача, як нового кредитора, право вимоги щодо заборгованості Відповідачки за кредитними договорами.
Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника (частина перша статті 516 ЦК України).
Право вимоги Позивача щодо Відповідачки обґрунтовується відступленням боргу: 
- ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» відступили права вимоги ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відповідно до договору відступлення прав вимоги № 29/11-1 від 29.11.2021, зокрема, щодо Відповідачки за Кредитним договором № 8589924 від 02.10.2021;
- ТОВ «МІЛОАН» відступили права вимоги ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відповідно до договору відступлення прав вимоги № 28-12/2021-72 від 28.12.2021, зокрема, щодо Відповідачки за Кредитним договором № 3626076 від 01.10.2021;
- ТОВ «МІЛОАН» відступили права вимоги ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відповідно до договору відступлення прав вимоги № 29-12/2021-45 від 29.12.2021, зокрема, щодо Відповідачки за Кредитним договором № 101717462 від 01.10.2021.
ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» здійснювало нарахування:
- за Кредитним договором № 101717462 від 01.10.2021 за період з 29.12.2021 по 23.02.2022 нарахувало заборгованість за відсотками у розмірі 11 400,00 грн;
- за Кредитним договором № 3626076 від 01.10.2021 за період з 28.12.2021 по 23.02.2022 нарахувало заборгованість за відсотками у розмірі 14 500,00 грн;
- за Кредитним договором № 8589924 від 02.10.2021 за період з 29.11.2021 по 23.02.2022 нарахувало 3% річних у розмірі 28,60 грн та інфляційні втрати у розмірі 141,53 грн. 
ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» передало право вимоги Позивачу за договорами відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 та № 10-03/2023/01 від 10.03.2023, що підтверджується відповідними витягами з реєстру боржників. 
Щодо стягнення заборгованості за Кредитними договорами, яка нарахована ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до відступлення права вимоги до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (Позивача).
До ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» від первісних кредиторів перейшло право вимоги за зазначеними Кредитними договорами вже після закінчення строку кожного з цих кредитних договорів. У зв`язку з цим, нарахування відсотків ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» є безпідставним.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Інфляційні втрати та 3% річних за Кредитним договором № 8589924 від 02.10.2021 нараховані відповідно до частини другої статті 625 ЦК України до 23.02.2022, тому суд дійшов висновку, що заборгованість за Кредитним договором № 8589924 від 02.10.2021 обґрунтована в повному обсязі.
У стягненні нарахованих ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованості за відсотками за Кредитним договором № 101717462 від 01.10.2021 за період з 29.12.2021 по 23.02.2022 у розмірі 11 400,00 грн та за Кредитним договором № 3626076 від 01.10.2021 за період з 28.12.2021 по 23.02.2022 у розмірі 14 500,00 грн суд відмовляє за недоведеністю - з таких мотивів:
1)нарахування відсотків за користування кредитом здійснювалось вже після закінчення строку кредитування за кожним з цих кредитних договорів, 
2)і пунктів про можливість такого нарахування після закінчення строку кредитування (що відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 відповідало би праву кредитора після прострочення повернення кредиту вимагати сплати процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання (які нараховуються за статтею 625 ЦК України як наслідок неправомірної поведінки боржника)), - надані позивачем кредитні договори не містять, 
тому таке нарахування є безпідставним та суперечить умовам цих Кредитних договорів. 
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина третя статті 12, частина перша статті 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, належними, допустимими та достовірними доказами, що у своїй сукупності є достатніми, підтверджується заборгованість Відповідача перед Позивам у сумі 48 554,73 грн, яка складається з:
- за Кредитним договором № 101717462 від 01.10.2021 у сумі 18 960,00 грн, яка складається з: 4 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 13 800,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 1 160,00 грн - заборгованість за комісією.
- за Кредитним договором № 3626076 від 01.10.2021 у сумі 22 825,00 грн, яка складається з: 5 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 16 875,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 950,00 грн - заборгованість за комісією;
- за Кредитним договором № 8589924 від 02.10.2021 у сумі 6 744,73 грн, яка складається з: 4 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 2 574,60 грн - заборгованість за відсотками; 28,60 грн - 3% річних; 141,53 грн - інфляційні втрати.
Розподіл судових витрат 
Щодо судового збору 
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). 
Суд задовольнив позов частково, стягнув заборгованість у сумі 48 554,73 грн, тому на Відповідачку покладається судовий збір у розмірі 1 580,27 грн.
Щодо витрат на правничу допомогу.
Позивач просить відшкодувати 25 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Відповідачка просить стягнути з Позивача 12 000,00 грн витрат на правову допомогу.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (частина друга статті 141 ЦПК України).
Оскільки позов задоволено, витрат на правову допомогу з позивача на користь відповідача стягненню не підлягають.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Ч. 2 ст. 137 цього Кодексу встановлено, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Ч. 3 ст. 137 цього Кодексу встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст.2 ЦПК України).
Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Ч. 3 ст. 137 цього Кодексу встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Наданими суду доказами (в копіях): - договором про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024; - заявкою на надання юридичної допомоги №370 від 01.08.2025; - витягом з акту №13 про надання юридичної допомоги від 31.08.2025 доведено, що послуги з професійної правничої допомоги на суму у розмірі 25 000,00 грн Позивачу надало Адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс». 
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство містить критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Ч. 4 ст. 137 ЦПІК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Оцінюючи докази з метою розподілу судових витрат суд зауважує наступне.
Суд враховує висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, Верховного Суду у справі № 922/445/19, в яких, серед іншого наголошено, що в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
У цій справі відповідач заперечує щодо стягнення витрат на користь позивача.
Також суд враховує висновки, викладені у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. 
Суд, оцінивши докази, вважає, що у цій справі, яка є справою незначної складності, витрати у розмірі 25 000,00 грн не є співмірними із складністю справи, є завищеними щодо іншої сторони спору, та не відповідають виконаній адвокатом роботі, у зв`язку з чим вивчивши доводи, викладені у заяві про розподіл судових витрат на правничу допомогу, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, характер та обсяг виконаної адвокатами роботи, суд дійшов висновку про задоволення заяви представника позивача про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу - у розмірі 5 000,00 грн.
Отже, розподілу підлягають витрати у розмірі 5 000,00 грн (які охоплюють надання усної консультації з вивченням документів, надання письмової консультації з вивченням документів, складання позовної заяви для подачі до суду, подання відповіді на відзив та клопотання про витребування доказів), які є співмірними за переліченими вище критеріями та необхідними у цій справі. У стягненні 20 000,00 грн, суд відмовляє, оскільки витрати у цьому розмірі є завищеними щодо іншої сторони спору, та не відповідають виконаній адвокатом роботі.
Керуючись статтями 4, 13, 19, 76-81, 263-265, 268 ЦПК України, Суд
У Х В А Л И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за кредитним договором № 101717462 від 01.10.2021 у розмірі 18 960,00 грн, заборгованість за кредитним договором № 3626076 від 01.10.2021 у розмірі 22 825,00 грн, заборгованість за кредитним договором № 8589924 від 02.10.2021 у розмірі 6 744,73 грн, судовий збір у розмірі 1 580,27 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн, разом - 55 110,00 грн.
У стягненні нарахованих ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованості за відсотками за Кредитним договором № 101717462 від 01.10.2021 за період з 29.12.2021 по 23.02.2022 у розмірі 11 400,00 грн та за Кредитним договором № 3626076 від 01.10.2021 за період з 28.12.2021 по 23.02.2022 у розмірі 14 500,00 грн відмовити.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», код ЄДРПОУ: 44276926, адреса: м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду безпосередньо шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення ухвалено за відсутності учасників справи та складено 19.06.2026.

Суддя В.М. Маркєлова