ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
27.05.2026	Справа № 910/3067/26	

Господарський суд міста Києва у складі судді Демидової М.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін матеріали справи
За позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАЛІЗОБУД" (03040, вул. Васильківська, буд.1, корпус 2, прим. 007, м. Київ, код 40398052) 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЛ ДЕМ ГРУП» (03150, вул. Ямська, буд.41, офіс 7, м. Київ, код 45052059) 
про стягнення грошових коштів у розмірі 44 218,06 грн 
Без виклику представників сторін
ВСТАНОВИВ:
19.03.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗАЛІЗОБУД" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЛ ДЕМ ГРУП» (далі - відповідач) про стягнення грошових коштів у розмірі 44 218,06 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами укладено договір підряду у спрощеній формі на підставі рахунку № 93 від 03.07.2024, який позивач оплатив згідно платіжної інструкції № 1159 від 10.07.2024, однак відповідач виконав роботи лише частково, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у вигляді невикористаного авансу у розмірі 41 040,00 грн. У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивач також просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 2 051,43 грн та 3% річних у розмірі 1 126,63 грн, нараховані на суму заборгованості.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.03.2026 відкрите спрощене позовне провадження у справі № 910/3067/26 без повідомлення сторін у справі; встановлено учасникам справи строки для подачі письмових заяв по суті позовних вимог (ухвала суду доставлена позивачу та відповідачу до їх електронних кабінетів в ЄСІТС 23.03.2026, що підтверджується довідками про доставку електронного листа).
Останнім днем строку для подання відповідачем відзиву є 07.04.2026 включно.
Відповідач правом на подання відзиву на позов в установлений судом строк не скористався, проти заявлених вимог не заперечив.
За частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України в разі ненадання відповідачем відзиву в установлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Судочинство в господарських судах здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності сторін (статті 13, 14 Господарського процесуального кодексу України).
Частиною 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі, крім випадків, передбачених статтею 252-1 цього Кодексу.
Згідно ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подання доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів.
Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.
Між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАЛІЗОБУД» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГАЛ ДЕМ ГРУП» виникли господарські правовідносини щодо виконання робіт зі свердління отворів у залізобетоні на об`єкті: «Будівництво торгово-розважального і спортивно-оздоровчого комплексу з підземним паркінгом, кінотеатром та житловими будинками з вбудовано-прибудованими приміщеннями за адресою: вул. Васильківська, 1 у Голосіївському районі м. Києва». 
03.07.2024 ТОВ «ГАЛ ДЕМ ГРУП» виставило ТОВ «ЗАЛІЗОБУД» рахунок на оплату №93 на виконання робіт зі свердління отворів у залізобетоні на загальну суму 104 442,00 грн, у тому числі ПДВ 17 407,00 грн (а.с.8). 
10.07.2024 ТОВ «ЗАЛІЗОБУД» здійснило оплату за рахунком №93 від 03.07.2024 у сумі 104 442,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №1159 від 10.07.2024 (а.с.9). 
31.03.2025 сторонами підписано Акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за березень 2025 року, відповідно до якого ТОВ «ГАЛ ДЕМ ГРУП» виконало роботи на загальну суму 63 402,00 грн, у тому числі ПДВ 10 567,00 грн (а.с.10). 
31.03.2025 сторонами також підписано Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за березень 2025 року, відповідно до якої:
- вартість виконаних будівельних робіт становить 63 402,00 грн; 
- авансова плата, що включається з підсумку, становить 104 442,00 грн; 
-разом до сплати з ПДВ визначено суму «-41 040,00 грн» (а.с.11). 
21.03.2025 ТОВ «ЗАЛІЗОБУД» направило на адресу ТОВ «ГАЛ ДЕМ ГРУП» лист вих. №08 щодо повернення надлишково перерахованих коштів. У листі зазначено, що 10.07.2024 за платіжним дорученням №1159 сплачено 104 442,00 грн за рахунком №93 від 03.07.2024 та містилась вимога про повернення надлишково перерахованих коштів у сумі 41 040,00 грн на банківський рахунок ТОВ «ЗАЛІЗОБУД» (а.с.12). 
26.03.2025 зазначений лист був направлений відповідачу засобами поштового зв`язку, що підтверджується описом вкладення до поштового відправлення №0505278810490 та фіскальним чеком АТ «Укрпошта» від 26.03.2025(а.с.13-14). 
Відповіді на вказаний вище лист та доказів повернення грошових коштів матеріали справи не містять.
У зв`язку з невиконанням відповідачем вимоги про повернення надмірно сплачених коштів позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з даним позовом про стягнення з відповідача 41 040,00 грн основного боргу, 2 051,43 грн інфляційних втрат та 1 126,63 грн трьох процентів річних.
Надавши правову оцінку спірним правовідносинам, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.
Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Згідно із ч. 1 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Частина 2 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 639 Цивільного кодексу України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Відповідно до ч.1 ст.641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч. 1 ст. 642 Цивільного кодексу України).
Згідно із ст. 644 Цивільного кодексу України якщо пропозицію укласти договір зроблено усно і в ній не вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, якій було зроблено пропозицію, негайно заявила про її прийняття. Якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу.
Згідно із матеріалами справи Товариство з обмеженою відповідальністю «ГАЛ ДЕМ ГРУП» на адресу позивача виставило рахунок на оплату № 93 від 03.07.2024 на суму 104 442,00 грн (а.с. 8).
10.07.2024 позивач здійснив оплату виставленого відповідачем рахунку платіжною інструкцією №1159 на суму 104 442,00 грн.
За вказаним рахунком №93 відповідач виконав та передав позивачу результати робіт всього на суму 63 402,00 грн, що підтверджується Актом приймання виконаних будівельних робіт №1 за березень 2025 від 31.03.2025 на суму 63 402,00 грн та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за березень 2025 на суму – (мінус) 41 040,00 грн.
Враховуючи наведені приписи законодавства та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що між сторонами у порядку статей 205, 207, 626, 638, 639 Цивільного кодексу України та статті 181 Господарського кодексу України було укладено договір підряду у спрощений спосіб шляхом виставлення відповідачем рахунку на оплату №93 від 03.07.2024 та здійснення позивачем його оплати згідно платіжної інструкції №1159 від 10.07.2024.
За змістом статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник — прийняти та оплатити виконану роботу.
Згідно з частинами 1, 2 статті 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.
Відповідно до статті 570 Цивільного кодексу України якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.
Відповідно до ст. 570 Цивільного кодексу України, авансом є грошова сума, яку перераховують згідно з договором наперед у рахунок майбутніх розрахунків за товари (роботи, послуги), які мають бути отримані (виконані, надані). На відміну від завдатку аванс - це спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції. Аванс сплачується боржником у момент настання обов`язку платити та виконує функцію попередньої оплати.
Таким чином, у разі невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 910/45382/17.
Оскільки відповідачем роботи виконані частково на суму 63 402,00 грн, тоді як позивачем сплачено 104 442,00 грн, у відповідача виник обов`язок повернути невикористану частину авансу у розмірі 41 040,00 грн.
Матеріали справи не містять, а відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження виконання робіт у повному обсязі на суму отриманої від позивача попередньої оплати згідно з платіжною інструкцією №1159 від 10.07.2024 у розмірі 104 442,00 грн.
21.03.2025 позивач звернувся до відповідача з листом вих. №08, у якому просив повернути надмірно сплачені грошові кошти у розмірі 41 040,00 грн.
Вказаний лист був направлений відповідачу засобами поштового зв`язку, що підтверджується описом вкладення до поштового відправлення, фіскальним чеком АТ «Укрпошта» від 26.03.2025 (а.с.12-13) та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, відповідно до якого лист отримано відповідачем 27.03.2025 (а.с.14).
Днем пред`явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а у разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв`язку і підприємством зв`язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред`явлення вимоги є дата оформлення таким підприємством відповідного повідомлення.
Отже, вимога позивача про повернення грошових коштів є належним чином пред`явленою відповідачу.
Згідно із статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог — відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Аналогічні положення містяться у частині 1 статті 193 Господарського кодексу України, відповідно до якої суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.
Згідно з частиною 1 статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч.3 ст.13, ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання щодо перерахування відповідачу попередньої оплати у розмірі 104 442,00 грн, тоді як відповідач виконав роботи лише на суму 63 402,00 грн, що підтверджується Актом приймання виконаних будівельних робіт №1 за березень 2025 року від 31.03.2025 на суму 63 402,00 грн та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за березень 2025 на суму – (мінус) 41 040,00 грн.
З огляду на встановлені вище обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог у частині стягнення з відповідача невикористаної частини попередньої оплати (авансу) у розмірі 41 040,00 грн.
Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 2 051,43 грн інфляційних втрат та 1 126,63 грн трьох процентів річних, нарахованих у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання щодо повернення невикористаної частини попередньої оплати у розмірі 41 040,00 грн.
Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Судом встановлено, що лист-вимога позивача вих. №08 від 21.03.2025 про повернення грошових коштів у розмірі 41 040,00 грн отриманий відповідачем 27.03.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Отже, з урахуванням положень частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України відповідач повинен був виконати вимогу позивача у семиденний строк, тобто до 03.04.2025 включно, а тому прострочення виконання грошового зобов`язання настало з 04.04.2025.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок трьох процентів річних, суд дійшов висновку, що позивачем помилково визначено початок періоду прострочення з 01.04.2025, тоді як прострочення виникло з 04.04.2025.
Здійснивши власний розрахунок трьох процентів річних за період з 04.04.2025 по 28.02.2026 на суму заборгованості 41 040,00 грн, суд дійшов висновку про те, що обґрунтованим є стягнення з відповідача 1 116,51 грн трьох процентів річних.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд встановив, що позивачем при визначенні інфляційного збільшення не враховано індекс інфляції за лютий 2026 року, у зв`язку з чим фактичний розмір інфляційних втрат є більшим за заявлений до стягнення.
Разом з тим відповідно до частини 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України суд не може виходити за межі позовних вимог, а тому інфляційні втрати підлягають стягненню у заявленому позивачем розмірі 2 051,43 грн.
З огляду на викладене позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню повністю, а вимоги про стягнення трьох процентів річних — частково у розмірі 1 116,51 грн.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 13, 14, 73-74, 76-79, 86, 129, 232-241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд 
ВИРІШИВ:
1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАЛІЗОБУД» задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЛ ДЕМ ГРУП» (03150, м. Київ, вул. Ямська, буд. 41, офіс 7, код 45052059) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАЛІЗОБУД» (03040, м. Київ, вул. Васильківська, буд. 1, корпус 2, приміщення 007, код 40398052) основний борг у сумі 41 040 (сорок одна тисяча сорок) грн 00 коп., інфляційні втрати у сумі 2 051 (дві тисячі п`ятдесят одна) грн 43 коп., 3 % річних у сумі 1 116 (одна тисяча сто шістнадцять) грн 51 коп. та судовий збір у сумі 2 661 (дві тисячі шістсот шістдесят одна) грн 79 коп.
3. В решті позову відмовити.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, та в порядку, передбаченому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.
З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено та підписано 27.05.2026

Суддя Марія ДЕМИДОВА