28.04.26
22-ц/812/847/26
Справа №473/6423/25
Провадження № 22-ц/812/847/26
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А
Іменем України
28 квітня 2026 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 
головуючого - Яворської Ж.М.,
суддів: Базовкіної Т.М., Локтіонової О.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи
апеляційну скаргу
Акціонерного товариства «Таскомбанк»
на заочне рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 лютого 2026 року, ухвалене у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Булкат М.С., дата складання повного тексту не зазначена, у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
В С Т А Н О В И В:

У грудні 2025 року Акціонерне товариство «Таскомбанк» (далі - АТ «Таскомбанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Обґрунтовуючи позовні вимоги вказували, що 18 липня 2018 року між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 було підписано заяву-договір №304/4945100-СК щодо приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. 
Вказували, що відповідно до Заяви - договору № 304/4945100-CK позивач надає позичальнику грошові кошти на наступних умовах: встановлена сума кредитного ліміту - 29700 грн.; тип кредиту - кредитна лінія; строк користування - 12 місяців з автоматичною пролонгацією на такий самий строк; процентна ставка за користування кредитом - 43,2% цільове призначення кредиту - на споживчі потреби.
Зазначали, що згідно з умовами вищезазначеної Заяви-договору, підписавши даний договір позичальник :- акцептував Публічну пропозицію АТ «Таскомбанк», яка розміщена на веб-сайті Банку: www.tascombank.com.ua, на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб і беззастережно приєднався до умов договору (з усіма змінами та доповненнями, які відбулися протягом дії цієї Заяви-договору);- погодився з тим, що розмір та строк дії, процентна ставка, розмір ліміту, розмір мінімального платежу та інші умови щодо банківської кредитної картки та кредиту, що надаються йому у зв`язку із обраним Пакетом послуг, кредитним продуктом і приєднанням до Договору шляхом підписання цієї Заяви-договору, встановлюється відповідно до умов Договору та залежить від типу обраного ним Пакету послуг та кредитного продукту. 
Також позичальник підтвердив достовірність відомостей, відображених в Заяві -договорі, підтвердив факт ознайомленості, обізнаності та розуміння Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб зі всіма додатками до нього, надав свою згоду на те, що Кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку згідно внутрішніх нормативних документів Банку та надав свою пряму та безумовну згоду щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту.
Станом на 02 вересня 2025 року заборгованість за Заявою- договором №304/4945100-СК від 18 липня 2018 року становить 55062,98 грн, в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) 29665,65 грн.; заборгованість за процентами (в т. ч. прострочена) 25397,33 грн.
Враховуючи вищевикладене просили стягнути на їх користь із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 55062,98 грн, а також судові витрати.
Заочним рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 лютого 2026 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором № 304/4945100-СК від 18 липня 2018 року в розмірі - 29 665,65 грн, також судові витрати в розмірі 1 305 грн.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції вказав, що між АТ «Таскомбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 304/4945100-СК від 18 липня 2018 року, договір оформлений у письмовій формі через підписання заяви-договору про приєднання до публічної пропозиції банку щодо комплексного банківського обслуговування. За цими договорами банк встановив кредитні ліміти на платіжні картки, передбачивши можливість односторонньої зміни розміру ліміту.
Водночас зазначені документи не містять погоджених у письмовій формі істотних умов кредитного договору, а саме - розміру процентної ставки за користування кредитом, строків повернення кредиту та умов обслуговування заборгованості.
Позивач надав до матеріалів справи умови Публічної пропозиції, які, на його думку, є невід`ємною частиною договорів. Проте ці умови не містять підпису відповідача, а також не підтверджено, що відповідач ознайомився з ними шляхом накладення електронного цифрового підпису або одноразового ідентифікатора. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, у договорах приєднання, які розробляються банком, усі умови мають бути чіткими, зрозумілими та доведеними до відома споживача. За відсутності підтвердження цього, умови публічної пропозиції не можуть вважатися такими, що є частиною укладеного договору.
У зв`язку з відсутністю підписаних стороною умов про ціну договору, тобто про розмір процентів за користування кредитними коштами, а також строку користування кредитом, суд позбавлений можливості встановити, які саме процентні ставки мали застосовуватися, якими були строки користування кредитом та як обраховувалася загальна сума заборгованості. Як наслідок, неможливо перевірити обґрунтованість заявленої до стягнення суми, що складається не лише з тіла кредиту, але й значної частини нарахованих відсотків.
У позовній заяві позивач зазначає строк кредитування та процентну ставку за користування кредитними коштами, однак до матеріалів справи не додано належних і допустимих доказів, які б підтверджували джерело походження зазначених умов та факт їх закріплення у відповідному договорі чи іншому правочині.
Водночас факт отримання відповідачем кредитних коштів у рамках зазначених договорів не заперечується, і повернення цих коштів у добровільному порядку не відбулося. Згідно з ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк виконання зобов`язання визначається моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати повернення коштів у судовому порядку.
Станом на 02 вересня 2025 року за кредитним договором № 304/4945100-СК від 18.07.2018 року утворилася заборгованість у розмірі 55 062,98 грн., з якої: 29 665,65 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 25 397,33 грн. - заборгованість по відсоткам.
Таким чином, у зв`язку з відсутністю письмово погоджених умов щодо розміру процентної ставки, строку кредитування та інших істотних умов, суд не має правових підстав для задоволення позову в частині стягнення нарахованих процентів. Умови публічної пропозиції, на які посилається позивач, не підтверджені як такі, що були доведені до відома відповідача та погоджені з ним. Разом з тим, наявність факту отримання відповідачем грошових коштів, які не повернуті у добровільному порядку, дає підстави для задоволення позову в частині стягнення основної суми кредитної заборгованості.
За такого, суд не вбачав підстав для стягнення з відповідача заборгованості за відсотками у розмірі 25 397,33 грн з огляду на недоведеність заявленої вимоги.
В апеляційній скарзі АТ «Таскомбанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення суду в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити нове, яким повністю задовольнити позов.
Апеляційна скарга мотивована тим, що підписавши зазначену Заяву-договір №304/4945100-CK від 18.07.2018 року, Позичальник підтвердив достовірність відомостей, відображених в Заяві-договорі, підтвердив факт ознайомленості, обізнаності та розуміння Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб зі всіма додатками до нього, надав свою згоду на те, що Кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку згідно внутрішніх нормативних документів Банку та надав свою пряму та безумовну згоду щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту.
Підпис споживача в Заяві-договорі є беззаперечним доказом отримання клієнтом від банку певної пропозиції про початок певних договірних відносин. Підпис споживача також доводить те, що сторони дійсно перебували у договірному процесі, тобто на стадії укладення договору.
У Заяві-договорі №304/4945100-CK від 18.07.2018 року йдеться про те, що своїм підписом відповідач погодився з тим, що Публічна пропозиція та додатки до неї становлять єдиний Договір банківського обслуговування. Також відповідач акцептував Публічну пропозицію АТ «Таскомбанк», яка розміщена на веб-сайті Банку: www.tascombank.com.ua, на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб і беззастережно приєднався до умов Договору (з усіма змінами та доповненнями, які відбулися протягом дії цієї Заяви-договору).
Вказують, що позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за "користування кредитом", сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання. 
Також, враховуючи сплату відповідачем відсотків за кредитом, слід дійти висновку, що відповідач з моменту підписання цього договору був обізнаний щодо оплатності наданого кредиту, а також щодо свого обов`язку вносити плату за користування кредитом, розміру процентів, порядку їх сплати та відповідальності за прострочення погашення кредиту.
Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Про розгляд справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 стаття 4 ЦПК України).
Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до положень статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Таким вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань належним чином не виконував, тому з нього слід стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 29 665,65 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту. У стягненні відсотків відмовлено, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.
Такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Позивачем заочне рішення суду оскаржується в частині відмови у стягненні заборгованості по процентам. Рішення суду в частині задоволених позивних вимог ні позивачем, ні відповідачем не оскаржується, а відтак не є предметом апеляційного перегляду. 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 18 липня 2018 року між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 укладено Заяву-договір про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Такскомбанк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 304/4945100-СК, за умовами якого Позичальнику було надано кредит у розмірі 29 700,00 гривень.
Підписанням заяви відповідач визнав, що всі правочини при здійсненні електронної взаємодії з банком через мобільний додаток можуть вчинятися ним з використанням аналогу власноручного підпису уповноваженої особи банку та аналогу печатку банку та позичальником з використанням удосконаленого електронного підпису.
Між АТ «Такскомбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 304/4945100-СК від 18 липня 2018 року, договір оформлений у письмовій формі через підписання заяви-договору про приєднання до публічної пропозиції банку щодо комплексного банківського обслуговування. За цими договорами банк встановив кредитні ліміти на платіжні картки, передбачивши можливість односторонньої зміни розміру ліміту. 
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 02 вересня 2025 року становить 55062,98 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 29665,65 грн, заборгованість за процентами (в т.ч. прострочена) 25397,33 грн.
З виписки по особовому рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_1 за період з 18 липня 2018 року по 02 вересня 2025 рік вбачається, що кредитні кошти від АТ «Таскомбанк» за вказаним вище кредитним договором він отримував та користувався ними. 
За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (ст.11 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За приписами ч.1 ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).
Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За ч. 2 ст.638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
На підставі заяви-договору був укладений кредитний договір № 304/4945100-СК про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб на споживчі потреби, який підписаний відповідачем, а тому, наявність підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Відповідач підтвердив, що перед підписанням ознайомився із Публічною пропозицією АТ «Таскомбанк», погодився з тим, що Публічна пропозиція на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (розміщені нва сайті WWW.tascombank.com.ua, умови підключення до клієнт-банку «ТАС24», Правила обслуговування корпоративних клієнтів та Тарифи банку, разом з Заявою-договором становлять договір банківського обслуговування, та є його невід`ємними частинами. 
Проте, підписана сторонами заява-договір не містить всіх істотних умов, а саме сплати відсотків за користування наданим кредитним лімітом, їх розмір та порядок нарахування.
За ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За ч.1 ст.598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Згідно положень ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
За ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76,77 ЦПК України).
Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Із наданих позивачем доказів тільки заява-договір містить підпис відповідача. Водночас, ця заява-договір не містить відповідних істотних умов кредитного договору, а саме: розміру процентів за користування кредитом.
В матеріалах справи міститься виписка по особовому рахунку, з якої вбачається фактичне використання коштів (зняття; переказ) та їх повернення.
У підписаній позичальником заяві-договорі не зазначено погодженого сторонами розміру відсотків за користування кредитними коштами.
Зазначене позбавляє суд можливості перевірити розрахунок заборгованості та дійти висновку про розмір заборгованості за відсотками.
Таким чином висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для стягнення відсотків, нарахованих в розмірі встановленому тарифами та умовами обслуговування фізичних осіб при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів є обґрунтованими, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення в оскаржуваній частині слід залишити без змін, оскільки його ухвалено з дотриманням вимог матеріального закону, який регулює спірні правовідносини, та дотриманням вимог процесуального законодавства.
Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, то у колегії суддів з урахуванням положень частини тринадцятої статті 141 ЦПК України відсутні підстави для розподілу судових витрат, які в цій справі покладаються на позивача.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Таскомбанк» залишити без задоволення, а рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.
Головуючий Ж.М. Яворська
Судді Т.М. Базовкіна 
О.В. Локтіонова

Повний текст постанови складено 28 квітня 2026 року.