Справа № 750/4765/26 	Головуючий у 1 інстанції Крапивний Б. В. 	
Провадження № 33/4823/599/26 	  	
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2026 року 	місто Чернігів	

Суддя Чернігівського апеляційного суду Олійник М.Ю.,
за участю захисника Шаповалова М.С.
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 травня 2026 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

1. Короткий зміст оскаржуваної постанови.
Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 травня 2026 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладене на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнений з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 665,60 грн.
Суд першої інстанції встановив, що 07 квітня 2026 о 10 год. 07 хв. ОСОБА_1 по просп. Перемоги, 191, у м. Чернігові, керував транспортним засобом Skoda Octavia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10 квітня 2026 (на підставі акта медичного огляду № 397 від 07 квітня 2026), чим порушив п.2.9 а) ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

2. Вимоги та доводи апеляційної скарги.
У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 травня 2026 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю належних і допустимих доказів вчинення адміністративного правопорушення. 
Апелянт зазначив, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та неправильно застосував норми процесуального права. 
ОСОБА_1 заперечував факт перебування у стані наркотичного сп`яніння та вважав, що у працівників поліції не було законних підстав вимагати у нього пройти огляд.
Зазначив, що зупинка транспортного засобу була незаконною, оскільки поліцейські не повідомили конкретну підставу зупинки, відеозапис з нагрудної камери не підтверджує наявності законних підстав для зупинки та вказує на відсутність доказів причетності його, як водія, до будь-якого правопорушення, яке б виправдовувало зупинку. 
Окрім того, на його думку, була порушення процедура огляду, який згідно вимог КУпАП мав відбутися на місці зупинки транспортного засобу.
Також, ОСОБА_1 звернув увагу на допущенні порушення при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, який не був складений у строки передбачені ст. 254 КУпАП.
З огляду на наведене ОСОБА_1 вважав, що висновок суду першої інстанції про доведеність події та складу адміністративного правопорушення є передчасним, не ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, а тому постанова підлягає скасуванню.

3. Позиції учасників судового провадження.
В ході апеляційного розгляду захисник Шаповалов М.С., який підтримав апеляційну скаргу та не заперечував проти її розгляду без участі ОСОБА_1 , просив скасувати постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 травня 2026 року, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 

4. Оцінка доводів апеляційної скарги та мотиви апеляційного суду.
Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Дослідивши встановлені обставини справи, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції у повному обсязі дотримався вищенаведених вимог КУпАП щодо порядку провадження в справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим постановив законне та обґрунтоване судове рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на таке.
Пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Пунктом 2.9а ПДР передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Приписами пункту 2.5 ПДР встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд у відповідності до п. 2.5 ПДР кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується такими доказами.
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 641460 від 15 квітня 2026 про адміністративне правопорушення, згідно з яким ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку у спеціалізованому медичному закладі у лікаря-нарколога водій не відмовився (а.с.3)
- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10 квітня 2026 (на підставі акта медичного огляду № 397 від 07 квітня 2026), відповідно до якого ОСОБА_1 оглянуто лікарем 07 квітня 2026 о 10 год. 55 хв. та встановлено, що останній перебував в стані наркотичного сп`яніння (а.с. 4);
- відеозаписом до протоколу, згідно з яким відеореєстратором патрульного автомобіля поліції зафіксовано рух транспортного засобу Skoda Octavia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та його зупинку на вимогу поліцейських, подану шляхом увімкнення проблискових маячків синього та червоного кольору. Нагрудною відеокамерою поліцейського зафіксовано спілкування з водієм зазначеного автомобіля ОСОБА_1 . Оглянувши речі в автомобіля останнього та його особисті речі, поліцейська запитала у водія, чи вживає він наркотичні речовини, що водій заперечив. Потім поліцейський світив в очі ОСОБА_1 , перевіряючи реакцію зіниць на світло. Далі, поліцейська запропонувала пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, на що ОСОБА_1 погодився (час на відеозапису 10:10:49.). В патрульному автомобілі поліції поліцейська пояснила водію, що огляд на стан наркотичного сп`яніння проводиться у зв`язку з виявленням у нього ознак наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, що не реагують на світло. Зафіксовано процедуру проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння у медичному закладі (а.с.5);
Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку. 
Суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно дослідив матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про достатність наявних доказів для встановлення винуватості ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції з огляду на таке.

4.1 Щодо доводів про порушення порядку зупинки транспортного засобу.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 акцентував увагу на недотриманні працівниками поліції порядку зупинки транспортного засобу під його керуванням, з чим апеляційний суд не може погодитись.
Суд вважає наведені доводи непереконливими, виходячи з покладених на працівників поліції повноважень з регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками згідно із Законами України «Про дорожній рух», «Про Національну поліцію України».
Окрім того, відповідно до п. 4 та п. 5 постанови Кабінету Міністрів № 1456 від 29.12.2021 року «Про затвердження Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану» перевірка документів в осіб, огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян здійснюється лише після введення воєнного стану в межах території та у строки, зазначені в указі Президента України про введення воєнного стану, на підставі наказу військового командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення). Право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції, СБУ, Національної гвардії, Держприкордонслужби, ДМС, Держмитслужби та Збройних Сил, які визначені в наказі коменданта. Згідно із п. 10 Постанови уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби, зокрема, і в разі проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду виїзду. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України з 05 год 30 хв. 24 лютого 2022 року введено воєнний стан. У зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією проти України, Законами України неодноразово продовжувався строк дії воєнного стану в Україні, який безперервно діє і до тепер.
Також згідно з пунктами 1, 4 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські мають право застосовувати превентивні заходи, зокрема перевіряти документи та зупиняти транспортні засоби.
Крім того, доводи апеляційної скарги щодо безпідставної зупинки транспортного засобу спростовуються дослідженим судом відеозаписом, а також рапортом, наявним в матеріалах справи, в якому відображено інформацію, що зупинка транспортного засобу була здійснена на підставі п. 3 ч. 1 ст. 35 закону України «Про Національну поліцію України».
За таких обставин апеляційний суд вважає, що наведені апелянтом доводи не спростовують правильності висновку суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

4.2 Щодо відсутності доказів перебування в стані наркотичного сп`яніння.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція).
Так, згідно з пунктом 2 розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками наркотичного сп`яніння, згідно з пунктом 4 розділу І Інструкції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Пунктом 12 розділу II Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Із дослідженого відеозапису з нагрудної камери поліцейського, які узгоджуються з протоколом про адміністративне правопорушення, встановлено, що під час перевірки документів та безпосереднього спілкування працівниками поліції з водієм, поліцейські виявили у нього явні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, звужені зіниці, що не реагують на світло (10:10:30). 
За наявності таких ознак, відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, а також ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, працівники поліції були зобов`язані запропонувати водію пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння.
Таким чином, у працівників поліції були передбачені Інструкцією підстави вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим йому обґрунтовано було запропоновано пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я.
На відео зафіксовано, як працівник поліції пропонує ОСОБА_1 проїхати до лікарні для проходження медичного огляду на виявлення стану наркотичного сп`яніння, на що апелянт дає згоду (10:10:49). 
Ознаки сп`яніння були належним чином зафіксовані та підтверджуються матеріалами справи, зокрема відеозаписом. Порушень вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735 під час дій працівників поліції апеляційним судом не встановлено.
За таких обставин доводи апеляційної скарги щодо відсутності у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння та порушення працівниками поліції встановленої процедури є необґрунтованими та спростовуються дослідженими доказами.

4.3 Щодо тверджень про порушення процедури огляду.
Доводи апеляційної скарги про те, що огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння мав проводитися на місці зупинки транспортного засобу, апеляційний суд вважає безпідставними.
Дійсно, ч. 2 ст. 266 КУпАП передбачає проведення огляду водія на стан сп`яніння із використанням спеціальних технічних засобів поліцейським. Водночас зазначена норма застосовується з урахуванням положень «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.
Відповідно до п. 12 розділу ІІ зазначеної Інструкції у разі наявності у водія ознак наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поліцейський зобов`язаний направити таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я для проведення відповідного медичного огляду. Отже, на відміну від огляду на стан алкогольного сп`яніння, огляд на стан наркотичного сп`яніння проводиться виключно у закладі охорони здоров`я.
Таким чином, працівники поліції діяли відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735, а тому доводи апеляційної скарги про незаконність проведення огляду у медичному закладі ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм чинного законодавства і є безпідставними.

4.4 Щодо посилань на порушення порядку складення адміністративного протоколу.
Доводи апеляційної скарги про порушення вимог ст. 254 КУпАП у зв`язку зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення 15 квітня 2026 року, тоді як подія мала місце 07 квітня 2026 року, апеляційний суд вважає необґрунтованими.
Відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення.
При цьому поняття «момент виявлення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення» у кожному конкретному випадку має оцінюватися з урахуванням характеру правопорушення та достатності даних, які підтверджують наявність у діях особи його складу. У справах, пов`язаних із керуванням транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, таким доказом є, зокрема, висновок медичного огляду, складений за результатами проведених досліджень.
Як вбачається з матеріалів справи, 07 квітня 2026 року ОСОБА_1 був направлений до закладу охорони здоров`я для проведення медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння. Однак висновок щодо результатів такого огляду був складений лише 10 квітня 2026 року. Саме з моменту отримання цього висновку уповноважена особа поліції отримала належні та достатні дані, які підтверджували наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За таких обставин складання протоколу після отримання результатів медичного огляду відповідає вимогам закону, оскільки уповноважена особа діяла після отримання всіх необхідних доказів, що підтверджували подію адміністративного правопорушення та причетність до нього конкретної особи. Сам по собі проміжок часу між проведенням медичного огляду та складанням протоколу не свідчить про істотне порушення вимог КУпАП, не призвів до порушення права ОСОБА_1 на захист та не вплинув на правильність встановлення фактичних обставин справи.
Отже, доводи апеляційної скарги щодо порушення вимог ст. 254 КУпАП є безпідставними та не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

5. Висновки апеляційного суду.
Суд першої інстанції під час розгляду справи дотримався вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП та належним чином дослідив обставини, що мають значення для її вирішення.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не спростовують правильних по суті висновків суду. Наявні в матеріалах справи докази є належними, допустимими та достатніми для висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази та обґрунтовано визнав доведеним наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Призначене адміністративне стягнення відповідає вимогам КУпАП та меті адміністративної відповідальності, визначеній ст. 23 КУпАП. Істотних порушень закону, які могли б бути підставою для скасування постанови, під час апеляційного розгляду не встановлено.
Таким чином, відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції – без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 травня 2026 року – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ю. Олійник