Придніпровський районний суд м.Черкаси    

Справа № 711/10498/25
Провадження № 2/711/1963/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 травня 2026 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого – судді Кондрацької Н.М.
при секретарі Мелещенко О.В.,
представника відповідача адвоката Конопатського О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

 
Позивач звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
В обґрунтування позовних вимог указано, що 23.05.2017 між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № Z70.225.73520. Відповідно до умов Договору кредиту № Z70.225.73520 від 23.05.2017 банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 21000,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і платою за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, який є його невід`ємною частиною. Згідно п.п. 1.4 Договору кредиту 1 за користування Кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 21,99% річних від залишкової суми кредиту. Також, відповідно до п. п. 2.1 Договору Кредиту за обслуговування кредиту банком позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування щомісячно в розмірі відповідно до графіку платежів. Банк на виконання умов Договору кредиту надав позичальнику грошові кошти у сумі 21000,00 гри строком на 23.05.2020, а позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом іншими платежами (відповідно до Договору кредиту 1) згідно з умовами цього Договору. Позичальник погоджується, що Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, Тарифи та Паспорт споживчого кредиту є невід`ємними складовими цього Договору та зобов`язується виконувати їх умови, а також підтверджує, що ознайомлений з ними.
Відповідно до п,п.1.4 договору кредиту за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 15,00 % річних від залишкової суми кредиту. Оплата проводиться відповідно до Графіку щомісячних платежів за кредитним договором.(п. 6 договору). Банк свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, надавши кредитні кошти у розмірі 21000 грн. у строки визначені умовами договору. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. У зв`язку з неповерненням заборгованості за договором кредиту та відповідно до Довідки - розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за Договором № Z70.225.73520 від 23.05.2017 станом на 23.05.2017 (дата відступлення) становить 55115,75 грн, яка складається з: заборгованості за основним боргом - 21000 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками -13325,75 грн.; заборгованість по оплаті за обслуговування кредиту – 20790,00 грн.
Разом з тим, 03.12.2020 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» був укладений Договір факторингу № 12/90, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал»» прийняв права вимоги, у тому числі і за Кредитним договором № Z70.225.73520 від 23.05.2017. Відповідно до п. 2.1 за цим договором клієнт відступає фактору ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах, визначених цим договором. Тож, у зв`язку з неповерненням заборгованості за договором кредиту та відповідно до Довідки - розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за Договором № Z70.225.73520 від 23.05.2017 станом на 03.12.2020 (дата відступлення) заборгованість становить 55115,75 грн, яка складається з: заборгованості за основним боргом - 21000 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками -13325,75 грн.; заборгованість по оплаті за обслуговування кредиту – 20790,00 грн., яку просить стягнути з відповідача на свою користь позивач, а також суму сплаченого судового збору у розмірі 3028,00 грн., а також судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн..
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.11.2025 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.
Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.12.2025 позовні вимоги задоволено у повному обсязі, з ОСОБА_1 на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором від 23.05.2017 у розмірі 55115,75 грн., 3028,00 грн. судового збору та 7000,00 грн. витрат на правничу допомогу, а всього 65143,75 грн.
У подальшому, 19.02.2026 представником відповідача адвокатом Конопатським О.О. до суду подано заяву про перегляд заочного рішення, у якій указане заочне рішення відповідач вважає передчасним та помилковим, прийнятим з неповним з`ясуванням обставин справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, і таким, що підлягає скасуванню. Позовні вимоги у частині стягнення заборгованості за процентами суперечать обставинам справи. Додана до позовної заяви копія кредитного договору не читабельна, у позовній заяві позивач стверджує, що згідно п.п. 1.4 кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 15,00 % річних від залишкової суми кредиту. Враховуючи строк кредиту (36 місяців) та розмір кредиту сума процентів має становити у рік 3150,00 грн. (21000,00 грн. * 15% = 3150,00 грн. Сума процентів за строк кредитування (3 роки) має становити 9450,00 грн. (розрахунок процентів за 3 роки 3150,00 грн.* 3 = 9450,00 грн.). Натомість позивач просив стягнути з відповідача 13325,75 грн., тобто на 3875,75 грн. більше ніж розмір процентів, розрахованих відповідно до зазначеної позивачем процентної ставки. 
Крім того, позовні вимоги в частині стягнення комісії за обслуговування кредиту в розмірі 20790,00 грн. вважає безпідставними. Відповідно до абз. 3 ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Зі змісту кредитного договору від 23.05.2017, укладеного між сторонами, неможливо визначити та встановити, за які саме послуги надані банком, встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості. Так, пунктом 1.1 кредитного договору від 23.05.2017 зазначено, що за обслуговування кредиту Банком Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості, щомісячно в терміни та розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором. При цьому, договір не містить перелік послуг з обслуговування кредитної заборгованості. Враховуючи те, що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні Закону «Про споживче кредитування», відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги з обслуговування кредитної заборгованості, які умовами договору не конкретизовано, а споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі, положення пункту 1.1 кредитного договору від 23.05.2017 щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Таким чином, вимога про стягнення 20 790,00 грн. комісії за обслуговування кредиту є безпідставною, оскільки кредитні умови не конкретизують, за які саме послуги стягується плата, що робить цей пункт договору нікчемним відповідно до положень закону. Тож просить скасувати заочне рішення від 12.12.2025.
Ухвалою від 19.03.2026 заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Конопатського О.О. про скасування заочного рішення задоволено, заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.12.2025 скасовано та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просили розгляд справи проводити без виклику сторін та задовольнити позовні вимоги, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. 
У судовому засіданні представник відповідача адвокат Конопатський О.О. позовні вимоги визнав частково, лише в частині заборгованості за тілом кредиту. Зазначив, що відзив стороною відповідача не подано, оскільки заперечення щодо позовних вимог є тотожними до заперечень, що викладені у заяві про перегляд заочного рішення. Разом з тим, додав, що заперечують щодо нарахованих позивачем процентів у сумі 13325,75 грн., розрахунок указаної суми у матеріалах справи відсутній. За підрахунками сторони відповідача сума процентів за користування кредитом становить 3150,00 грн. в рік, який встановлено шляхом множення суми кредиту на 15 % визначених умовами договору, тобто за три роки розмір процентів має складати 9450,00 грн. До позову додано графік щомісячних платежів за кредитним договором, у якому вказано щомісячну суму процентів, ним було додано всі ці щомісячні проценти згідно графіку, то загальна сума процентів становить 4956,95 грн., а не 13325,75 як просить позивач. Тож на його думку дана вимога не відповідає вимогам ЦПК та не підлягає до задоволення, оскільки не містить обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються. Крім того, заперечують щодо стягнення комісії за обслуговування кредиту у розмірі 20790,00 грн, оскільки ця вимога прямо суперечить правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19, у якій зазначено, що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні Закону «Про споживче кредитування». Даний договір не містить за що саме, за які послуги та у якому саме розмірі указана комісія стягується, а тому на думку сторони така вимога є недоведеною та безпідставною, її сума жодним чином необґрунтована та не підлягає до задоволення. При цьому зазначив, що у разі часткового задоволення позовних вимог, просив стягнути пропорційно судовий збір та правову допомогу.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, причини неявки суд не повідомила, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку.
 
Ураховуючи думку представника позивача, заслухавши думку представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив такі обставини та дійшов до відповідних висновків. 
 
Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
 
Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін (статті 12, 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).
 
Згідно частин 1, 2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
 
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 23.05.2017 між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № Z70.225.73520. 
 
Відповідно до п.1.1 Договору кредиту № Z70.225.73520 від 23.05.2017 банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 21000,00 грн. 
 
Банк надає кредит у день підписання договору строком на 36 місяців (п. 1.2 договору).
 
За користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку у розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 5,50 % (Маржа банку). Станом на день укладення договору змінна частина ставка становить 9,5 %, що разом із Маржею банку становить 15,00 % (п.1.3-1.4 договору). Повернення кредитних коштів передбачено здійснювати за графіком, указаним у договорі, що міститься у матеріалах справи.
 
Так, кредитодавець свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, перерахувавши на рахунок відповідача обумовлені у договорі кошти згідно ордеру – розпорядження № 1 про видачу коштів на суму 18260,87 грн та ордеру – розпорядження № 2 про сплату страхового платежу у розмірі 2739,13 грн, що разом становить 21000,00 грн. Отримання кредиту у вказаному розмірі не заперечується стороною відповідача.
 
Однак відповідачка ОСОБА_1 свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість перед кредитором ПАТ «Ідея Банк».
 
Так, згідно довідки - розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором № Z70.225.73520 від 23.05.2017 станом на 03.12.2020 становить 55115,75 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом – 21000,00 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками – 13325,75 грн.; заборгованість на нарахованими та несплаченими комісіями – 20790,00 грн.
 
Водночас судом встановлено, що 03.12.2020 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» був укладений Договір факторингу № 12/90, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал»» прийняв права вимоги, у тому числі і за Кредитним договором № Z70.225.73520 від 23.05.2017.
 
Відповідно до п. 2.1 за цим договором клієнт відступає фактору ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах, визначених цим договором. 
 
Як вбачається з реєстрів боржників (додаток № 1 до договору факторингу), до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перейшли права вимоги, у тому числі і до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № Z70.225.73520 від 23.05.2017 на загальну суму заборгованості 55115,75 грн.
 
Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
 
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
 
Положеннями статей 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
 
За змістом статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
 
Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
 
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
 
Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
 
Відповідно до частин 1, 2 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
 
Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
 
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
 
Згідно статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
 
Таким чином, враховуючи, що відповідач отримала кредитні кошти, однак у передбачений у договорі строк кредит не повернула, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за кредитним договором, право вимоги за яким перейшло до позивача. 
 
Так, згідно довідки розрахунку первісного кредитора заборгованість відповідача станом на 03.12.2020 становить 55115,75 грн., з яких: заборгованість за основним боргом – 21000,00 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками – 13325,75 грн.; заборгованість на нарахованими та несплаченими комісіями – 20790,00 грн. (а.с.14). При цьому, розмір заборгованості за тілом кредиту у сумі 21000 грн. визнається відповідачем, тож підлягає до задоволення. 
 
Водночас у судовому засіданні встановлено, що відповідно до графіку щомісячних платежів за кредитним договором, а саме п. 6.1 договору № Z70.225.73520 від 23.05.2017 за період з 23.06.2017 по 23.05.2020, тобто на весь строк кредитування (36 місяців), визначені щомісячні платежі тіла кредиту, процентів та комісії, зокрема, протягом всього строку кредитування (36 місяців=3 роки) загальна сума процентів становить 5023,28 грн. 
 
Будь - яких інших обґрунтувань чи розрахунків указаної суми боргу та процентів матеріали справи містять.
 
Разом з тим, згідно умов договору (п.1.3-1.4 договору) сторонами погоджено проценти за користування кредитом - 15,00 %. Повернення кредитних коштів передбачено здійснювати за графіком, указаним у договорі, що міститься у матеріалах справи. 
 
З огляду на вказане, за підрахунками суду проценти за весь строк користування кредитом -36 місяців, враховуючи процентну ставку 15 % становить 9450,00 грн. (21000 грн. (сума кредиту)*15%=3150 грн. (за 1 рік=12 місяців); 3150 грн.*3 роки (строк кредитування)=9450,00 грн.)
 
Утім, як вбачається з виписки за кредитним договором з 01.01.2000 по 03.12.2020 відповідачкою 22.08.2017 було здійснено платіж у розмірі1000,00 грн, у призначенні платежу зазначено погашення прострочки по % за угодою № Z70.225.73520 від 23.05.2017. Таким чином загальний розмір процентів за користування кредитом, який підлягає до сплати за підрахунками суду становить 8450,00 грн.
 
Отже, враховуючи наведені положення закону та встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом (тілом кредиту) у розмірі 21000,00 грн. та за процентами у розмірі 8450,00 грн, що разом становить 29450,00 грн.
 
Щодо позовних вимог у частині стягнення заборгованості по оплаті за обслуговування кредиту суд зазначає таке.
 
Правовідносини з приводу отримання споживчого кредиту врегульовані положеннями Закону України «Про споживче кредитування».
 
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
 
Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
 
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
 
Водночас, відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
 
Згідно з частиною 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
 
Відповідно до п 1.11 кредитного договору від 23.05.2017 зазначено, що за обслуговування кредиту банком позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості, щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором. У п.6.1 Графік щомісячних платежів містяться щомісячні суми комісії за обслуговування кредитної заборгованості, однак ані договір, ані графік не містить переліку послуг з обслуговування кредитної заборгованості та умови і обставини її нарахування (списання, зарахування кредитної заборгованості, розрахунково-касові операції, надання консультативних та інформаційних послуг тощо).
 
Суд наголошує, що встановлення щомісячної комісії за обслуговування кредиту без надання споживачу жодних додаткових чи супутніх послуг (окрім тих, безкоштовне надання яких прямо передбачено частиною 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування») покладає на споживача надмірний фінансовий тягар та суперечить засадам добросовісності.
 
Відповідно до частини 2 статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
 
Враховуючи, що позивачем не надало доказів наявності й переліку фактичних послуг, які надавалися споживачу за вказану комісію, та погодження їх із споживачем при укладенні кредитного договору, положення договору № Z70.225.73520 від 23.05.2017 щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемним відповідно до частин 1 та 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», а тому заявлена вимога у розмірі20790,00 грн. не підлягає до задоволення.
 
Такі висновки суду узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові у справі № 496/3134/19 від 13.07.2022.
 
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково у загальному розмірі 29450,00 грн., що становить 53,43% від загальних позовних вимог, то із відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 1619,37 грн.
 
Що стосується стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 7000 грн., суд зазначає наступне.
 
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. 
 
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. 
 
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу.
 
Згідно із частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
 
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
 
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
 
Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
 
Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
 
У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
 
На підтвердження понесених витрат за надання правничої допомоги позивачем надано копію договору про надання правничої допомоги № 02-24 від 01.07.2024, укладеного між позивачем та адвокатським об`єднанням «Правовий курс»; копію додаткової угоди № 1/1 до договору про надання правової допомоги від 01.07.2024; акт № 1 прийому передачі наданої правової допомоги від 10.10.2025, у якому визначена вартість наданої правової послуги (проведення консультації з клієнтом, підготовка документів та підготовка позовних заяв для подання до суду) за кожним кредитним договором по 7000 грн., на загальну суму 70 000 грн. (відносно боржника ОСОБА_1 зазначено надані послуги - 7000 грн.); копію платіжної інструкції від 16.10.2025 № 1683 про перерахування коштів у сумі 70 000 грн. ТОВ «Профіт Капітал» на рахунок АО « Правовий статус» - сплата за надані послуги по стягненню заборгованості згідно акту № 1 від 10.10.2025; копію довіреності від 22.01.2025, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ № 6416 від 23.05.2019.
 
Суд, з урахуванням наданих до справи доказів, з огляду на клопотання сторони відповідача про зменшення розміру витрат на правову допомогу, понесених позивачем, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують надання позивачеві правової допомоги у вказаній справі. 
 
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст.141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
 
Тож, враховуючи принцип пропорційності, оскільки позовні вимоги ТОВ «ФК «Профіт Капітал» задоволено частково 53,43 % від заявлених вимог, то із відповідачки на користь позивача підлягають до стягнення витрати на професійну правничу допомогу, понесені у зв`язку з розглядом справи пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі 3740,10 грн. (7000 грн. *53,43%).
 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 6, 15, 16, 509, 526, 546, 549-551, 610, 611, 616, 624, 627, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 19, 76-81, 141, 259, 265, 268, 273, 274, 277, 279, 354 ЦПК України, суд,-
 
ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (ЄДРПОУ 39992082, юридична адреса: 02094, м. Київ, вул. Набережно-Лугова, буд. 8) заборгованість за кредитним договором від 23.05.2017 у розмірі 21000 грн. заборгованості за тілом кредиту, 8450 грн. заборговності за відстоками, а всього 29450 грн., 1619,37 грн. судового збору та 3740,10 грн. витрат на правничу допомогу, а всього 34809,47 грн.
У решті позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст судового рішення буде складено 27.05.2026

Головуючий:	  	Н.  М.  Кондрацька