Справа № 372/1062/26 
Провадження 2-1360/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2026 року  Обухівський районний суд Київської області в складі : головуючого судді Висоцької Г.В., за участю секретаря судових засідань Куник О.В., розглянувши в спрощеному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:
24.02.2026 ТОВ «Бізнес позика» звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором №536414-КС-001 від 02.05.2025 у розмірі 25987,00 грн. Позов обґрунтовано тим, що 02.05.2025 між ТОВ Бізнес позика та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №536414-КС-001, шляхом підписання електронним одноразовим ідентифікатором оферти на укладення електронного договору позики про надання кредиту, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит в розмірі 11000 грн шляхом перерахування на банківську карту позичальника НОМЕР_1 , а остання зобов`язалась повернути кошти та сплатити відсотки за користування ними. Посилаючись на те, що відповідач зобов`язань за кредитним договором не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість за тілом кредиту у розмірі 10810,00 грн, заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 9080,40 грн, заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦКУ у розмірі 5280,00 грн та простроченою комісією у розмірі 816,60 грн, представник позивача просив стягнути з відповідача вказаний розмір заборгованості.
Ухвалою суду від 26.02.2026 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
16.03.2026 року відповідачка через свого представника надіслала через електронний кабінет відзив на позов, в якому заперечувала позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на недоведеність факту укладання договору, недоведеність факту перерахування кредитних коштів на її рахунок та відсутність належних і допустимих доказів існування заборгованості у заявленому розмірі, вказувала, що подані позивачем розрахунок боргу та довідки від інших фінансових компаній є внутрішніми документами, які не підтверджують фактичної видачі кредиту та здійснення платежів відповідачем, а тому не можуть вважатися належними доказами, просила відмовити у задоволенні позові.
27.03.2026 року представником позивача подано до суду додаткові пояснення у справі, в яких зазначив, що відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату на загальну суму 5010,00 грн. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов Кредитного договору, Відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання факту укладення Кредитного договору і, відповідно, визнання правомірності вимог Позивача щодо стягнення заборгованості за Кредитним договором. ОСОБА_1 , через веб-сайт Кредитодавця шляхом введення Логіну Особистого кабінету та паролю Особистого кабінету, ввійшов до Особистого кабінету та з Особистого кабінету через Інформаційно-телекомунікаційну систему (ІТС) подав Заявку на отримання кредиту, де відповідно вказує номер свого поточного (карткового) рахунку. 02.05.2025 ОСОБА_1 , прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договір № 536414-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою, шляхом направлення через ІТС Одноразового ідентифікатора UA-1128, (направленого Позичальнику на номер телефону НОМЕР_2 вказаного Позичальником в Заявці) електронного повідомлення СМС-повідомлення. Слід дійти обґрунтованого висновку про те, що Кредитний договір підписаний Боржником за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. На підтвердження перерахування коштів до позовної заяви був доданий витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи на веб-сайті Кредитодавця "Анкета клієнта", відповідно до якого Позичальником був зазначений номер банківської картки НОМЕР_1 для перерахування на цю картку кредитних коштів за Кредитним договором. Позивач за Кредитним договором: Не нараховував та не заявляв до стягнення у позовних вимогах жодну неустойку відповідно до ст. 549 ЦК України (у вигляді пені чи штрафів); Не нараховував проценти поза межами строку дії Кредитного договору. Відповідно до вишевикладеного. ТОВ «Бізнес Позика» не продовжувало строк дії Кредитного договору в односторонньому порядку, не нараховувало проценти після закінчення строку дії Кредитного договору, та не просило суд стягнути з Відповідача жодні проценти, які начебто були нараховані після закінчення строку дії Кредитного договору.
06.04.2026 представник відповідачки подав до суду додаткові пояснення у справі, в яких зазначив, що твердження Позивача про визнання Відповідачем здійснення платежів є виключно припущенням, сам по собі факт перерахування коштів не підтверджує укладення кредитного договору; не встановлено, хто саме здійснював такі платежі; не доведено зв`язок між такими платежами та спірним договором. Крім того, наведена Позивачем судова практика не є релевантною, оскільки стосується інших правовідносин та не враховує специфіку електронних договорів у сфері споживчого кредитування. Надані «візуальні форми» та внутрішні дані системи Позивача не можуть вважатися належними доказами, оскільки не містять можливості перевірки їх достовірності та незмінності. Позивачем не надано: банківських документів про перерахування коштів; доказів належності банківської картки Відповідачу; підтвердження зарахування коштів саме Відповідачу. Таким чином, ключова обставина - отримання кредитних коштів - залишається недоведеною. Додаткові пояснення Позивача не містять нових належних доказів, а зводяться виключно до правового обґрунтування та повторення доводів позовної заяви. Фактично Позивач не усунув недоліків доказової бази, на які було вказано у Відзиві. Доводи Позивача, викладені у додаткових поясненнях, є необґрунтованими, не підтверджені належними та допустимими доказами та не спростовують позицію Відповідача.
17.04.2026 року ухвалою суду витребувано у ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА»: - оригінал електронного кредитного договору №536414-КС-001 від 02.05.2025 року у форматі електронного файлу з можливістю перевірки його цілісності та автентичності; - технічні журнали (лог-файли) інформаційно-телекомунікаційної системи щодо створення особистого кабінету, подання заявки на кредит та акцепту оферти; - інформацію про IP-адресу пристрою, з якого здійснювались дії щодо укладення кредитного договору; - документи, що підтверджують направлення одноразового ідентифікатора (SMS-коду) на номер телефону, зазначений під час оформлення кредиту; - документи, що підтверджують факт перерахування кредитних коштів. Витребувано АТ «ПУМБ» (ЄДРПОУ: 14282829, Місце реєстрації: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4) наступні письмові докази, які становлять банківську таємницю: - письмовий доказ у вигляді відповіді за підписом уповноваженого працівника банку, у якій будуть зазначені відомості що підтверджують або спростовують факт випуску банком банківської картки № НОМЕР_1 (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку); - письмовий доказ у вигляді у вигляді відповіді за підписом уповноваженого працівника банку, у якій будуть зазначені відомості щодо особи (із зазначенням її прізвища, ім`я та по-батькові, а також РНОКПП та дати народження), на ім`я якої була випущена (емітована) банківська картка № НОМЕР_1 ; - письмовий доказ перераховування коштів у загальній сумі 11000,00 грн. на виконання умов кредитного договору №536414-КС-001 від 02.05.2025 року на рахунок, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_1 за період з 02.05.2025 р. включно по 07.05.2025 р. включно.
30.04.2026 року на адресу суду від позивача надійшли додаткові пояснення у справі на виконання ухвали суду.
05.05.2026 року на адресу суду від АТ «ПУМБ» на виконання ухвали суду надійшла витребувана інформація.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, у позові просив слухати справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідачка у судове засідання не з`явилась, причини неявки суд не повідомила.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).
Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що 02.05.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено Договір № 536414-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
ТОВ «БІЗПОЗИКА» 02.05.2025 року направлено ОСОБА_1 , пропозицію (оферту) укласти Договір № 536414-КС-001 про надання кредиту.
02.05.2025 ОСОБА_1 прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договір № 536414-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою.
Зі своєї сторони ТОВ «БІЗПОЗИКА» направлено ОСОБА_1 , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-1128, на номер телефону НОМЕР_2 (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий Боржником було введено/відправлено.
Таким чином, 02.05.2025 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА та ОСОБА_1 було укладено Договір № 536414-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 11000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит.
Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 1 процентів за кожен день користування Кредитом.
Пунктом 2. Кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі - Проценти за користування Кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів.
Пунктом 3. Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов Кредитного договору.
ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 11000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_1 (котру Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про перерахування коштів.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором вбачається, що станом на 07.01.2026 року утворилась заборгованість за Договором № 536414-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 25987,00 грн, що складається з: Суми прострочених платежів по тілу кредиту - 10810,00 грн; Суми прострочених платежів по процентах - 9080,40 грн; Суми заборгованості по штрафам - 0,00 грн; Суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦКУ - 5280,00 грн; Суми прострочених платежів за комісією - 816,60 грн.
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно пункту 1 частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 Цивільного кодексу України).
Статтями 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
До позовної заяви була додана візуальна форма послідовності дій клієнта щодо укладення Кредитного договору, у якій детально відображені всі дії ТОВ «Бізнес Позика» та Відповідача щодо укладення Кредитного договору в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Ця візуальна форма послідовності дій клієнта щодо укладення Кредитного договору була посвідчена директором ТОВ «Бізнес Позика».
ТОВ «БІЗПОЗИКА» 02.05.2025 року направлено ОСОБА_1 , пропозицію (оферту) укласти Договір № 536414-КС-001 про надання кредиту.
02.05.2025 року ОСОБА_1 , прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договір № 536414-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою.
Зі своєї сторони ТОВ «БІЗПОЗИКА» направлено ОСОБА_1 , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-1128, на номер телефону НОМЕР_2 (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий Боржником було введено/відправлено.
Таким чином, 02.05.2025 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА та ОСОБА_1 було укладено Договір № 536414-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
ОСОБА_1 , через веб-сайт Кредитодавця шляхом введення Логіну Особистого кабінету та паролю Особистого кабінету, ввійшов до Особистого кабінету та з Особистого кабінету через Інформаційно-телекомунікаційну систему (ІТС) подав Заявку на отримання кредиту, де відповідно вказує номер свого поточного (карткового) рахунку.
Відповідно до п.п. 3.1.1. Правил Після отримання Заявником від Кредитодавця повідомлення про прийняте рішення щодо можливості надання Кредиту в Особистому Кабінеті Заявника розміщається Оферта, яка є пропозицією в розумінні ч. 4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Після отримання Оферти Заявнику надсилається Одноразовий ідентифікатор.
У випадку відмови від укладення Заявником Договору чи не підписання його шляхом використання Електронного підпису одноразовим ідентифікатором, Оферта вважається не акцептованою Заявником і втрачає силу (п.п. 3.1.2, 3.1.3 Правил).
Як описано вище, ТОВ «БІЗПОЗИКА» 02.05.2025 року направлено ОСОБА_1 , пропозицію (оферту) укласти Договір № 536414-КС-001 про надання кредиту.
Відповідь Заявника/Позичальника, якому адресована пропозиція укласти Договір про надання кредиту, надається шляхом надсилання електронного повідомлення Кредитодавцю.
02.05.2025 ОСОБА_1 , прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договір № 536414-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою, шляхом направлення через ІТС Одноразового ідентифікатора иА-1128, (направленого Позичальнику на номер телефону НОМЕР_2 вказаного Позичальником в Заявці) електронного повідомлення СМС-повідомлення.
Згідно з п.п. 4.4.4. Правил Позичальник підтверджує, що вказаний ним (з метою отримання кредиту) поточний (картковий) рахунок належать саме йому і треті особи не мають до нього доступу.
Слід дійти обґрунтованого висновку про те, що Кредитний договір підписаний Боржником за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину.
Без вчинення вказаних дій по попередньому заповненню Анкети-заяви та надання особистих даних для оформлення кредитного договору, у тому числі номеру телефону для отримання одноразового ідентифікатора та номера кредитної картки, такий правочин не був би укладений.
Як вбачається із листа АТ «ПУМБ» №КНО-07.8.5/136БТ від 29.04.2026 року, в банку на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 була випущена банківська картка (далі-БПК) НОМЕР_1 до рахунку № НОМЕР_4 у гривні.
В результаті аналізу операцій, здійснених по карті НОМЕР_1 , яка відкрита на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) за період з 02.05.2025р. по 07.05.2025р. - була виявлена операція по надходженню коштів у сумі 11000,00 грн через сервіс іншого банку: дата транзакції - 02.05.2025, час транзакції на сервері еквайера - 12:25:38, валюта транзакції - UAH, сума транзакції у валюті рахунка - 11000,00 грн, опис типу транзакції - надходження (переказ коштів кредитова частина), пристрій - Е0100108, призначення - payway 1*tr4cv KYIV UAUA, Банк еквайер - Raiffeisen Bank JSC, стан - 31527907230.
Таким чином, суд вважає доведеним факт перерахування коштів ОСОБА_1 на виконання умов договору № 536414-КС-001 про надання кредиту.
До теперішнього часу Боржник свої зобов`язання за Кредитним договором № 536414-КС-001 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише часткового сплатила кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у Розрахунку заборгованості за Договором № 536414-КС-001 Позичальника ОСОБА_1 , чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором.
Відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором № 536414-КС-001 Позичальника ОСОБА_1 , Відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату за Договором № 536414-КС-001 на загальну суму 5010,00 грн.
Зважаючи на ті обставини, що ОСОБА_1 , належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, у Боржника станом на 07.01.2026 року утворилась заборгованість за Договором № 536414-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 25987,00 грн, що складається з: Суми прострочених платежів по тілу кредиту - 10810,00 грн; Суми прострочених платежів по процентах - 9080,40 грн; Суми заборгованості по штрафам - 0,00 грн; Суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦКУ - 5280,00 грн; Суми прострочених платежів за комісією - 816,60 грн
Суд відхиляє доводи відповідачки про відсутність доказів перерахування кредитних коштів та недостовірність розрахунку заборгованості, оскільки позивач надав належні та допустимі докази фактичного надання кредиту на банківську картку відповідача, підписання договору підтверджене одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», а здійснені відповідачем часткові платежі у сумі 5010,00 грн свідчать про визнання боргу та укладення правочину.
Крім того, розрахунок заборгованості складений на підставі умов договору, а відповідач не надав жодних альтернативних розрахунків чи доказів помилковості визначеного розміру боргу, а відтак, заперечення відповідача не спростовують розміру заборгованості, заявленого у позові.
Враховуючи, що позивач надав відповідачу обумовлені договором грошові кошти, шляхом перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний позичальником, натомість відповідач свої зобов`язання з повернення коштів за договором позики не виконав, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позикодавця ТОВ «Бізнес позика» суму позики в розмірі 10810,00 грн. та 9080,40 грн.
Щодо стягнення з відповідача комісії за надання кредиту, суд зазначає таке.
З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства.
Аналогічні висновки Велика Палата Верховного Суду сформулювала у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (пункти 29-31).
Згідно з ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своєму правовому висновку у постанові від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15 (провадження № 61-8862сво18) зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.»
Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 (провадження № 61-16739св20), від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15 (провадження № 61-19356св19), від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15 (провадження № 61-16561св20), від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15 (провадження № 61-8543св20).
Верховний Суд звертає увагу на те, що умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.
Закон №1734-VІІІ визначає право кредитодавця отримувати винагороду за супутні з наданням кредиту послуги, зокрема комісію за обслуговування кредиту, у разі якщо такі послуги дійсно були надані банком позичальнику. Водночас, банкам забороняється встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь, або за дії, які споживач здійснює на користь банку. Також на позивача не може бути покладений обов`язок сплачувати платежі, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався.
Загальною підставою визнання правочину недійсним є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог закону щодо його дійсності, які встановлені статтею 203 ЦК України. Нікчемним є правочин, недійсність якого прямо встановлена законом.
Умови договору про надання споживчого кредиту, що передбачають здійснення платежів за дії, які не є послугою, або здійснення платежів, які заборонені законом, є нікчемними.
Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 9 грудня 2019 року (справа №524/5152/15-ц), яка згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.
Як виснував Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 6 листопада 2023 року (справа №204/224/21), якщо в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), та не узгоджено їх зі споживачем, то такі умови є нікчемними відповідно до ч.ч.1,2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».
Із матеріалів справи вбачається, що умовами договору встановлено зобов`язання ОСОБА_1 сплатити ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» комісію за надання кредиту.
Водночас у Договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, що пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, за які встановлена комісія. Відтак умови кредитного договору про сплату ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» комісії є нікчемними.
Враховуючи вищевикладене, вимоги щодо стягнення заборгованості за комісією задоволенню не підлягають.
Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по відсотках відповідно до ст.625 ЦК України у розмірі 5280,00 суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, які чинні, як на день укладення кредитного договору між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 , тобто станом на 02.05.2025 року, так і на час ухвалення цього рішення, в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Отже, у частині стягнення відсотків відповідно до ст.625 ЦК України за кредитним договором №536414-КС-001 від 02.05.2025 року в розмірі 5280,00 грн., слід відмовити.
Позивач також у своєму позові просить стягнути з ОСОБА_1 понесених ним судових витрат на сплату судового збору в сумі 2662,4 грн.
Зі змісту ч.1 ст.133 ЦПК України вбачається, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача (п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України).
На підставі статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2036,73 грн. судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію», ст.ст. 205, 207, 526, 610-612, 626, 628, 629, 638, 639, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за Договором №536414-КС-001 про надання кредиту від 02.05.2025 року у розмірі 19890,40 грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» судовий збір в розмірі 2036,73 грн.
В решті позовних вимог - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст судового рішення складений та підписаний 04.06.2026

Суддя     Г.В.Висоцька