ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2026 р.  м. Київ Справа №911/2952/25 

За позовом Дочірнього підприємства «Будівельно-інвестиційна група 3» (03049, м. Київ, просп. Повітряних Сил, буд. 14/17)
до Броварської міської ради Броварського району Київської області (07400, Київська обл., Броварський р-н, м. Бровари, вул. Героїв України, буд. 15)
про стягнення 1224738,99 грн
Суддя Третьякова О.О.
Секретар судового засідання Капля Є.В.
Представники сторін:
від позивача: Куропата О.В.
від відповідач: Халимон Л.В.
Обставини справи:
У вересні 2025 Дочірнє підприємство «Будівельно-інвестиційна група 3» (далі – позивач, Підприємство) звернулось до Господарського суду Київської області із позовною заявою про стягнення з Броварської міської ради Броварського району Київської області (далі – відповідач, Міськрада) 843559,05 грн інфляційних втрат та 381179,94 грн 3% річних, які нараховані з підстав прострочення сплати відповідачем грошового зобов`язання, присудженого на користь позивача рішенням Господарського суду Київської області від 12.03.2013 у справі №5/063-12.
В обґрунтування позовних вимог позивач-Підприємство посилається на те, що рішенням Господарського суду Київської області від 12.03.2013 у справі №5/063-12 позовні вимоги Підприємства до Міськради про відшкодування збитків в сумі 8019600 грн задоволено частково, стягнуто з Міськради на користь Підприємства 4141200 грн збитків, 3653,53 грн витрат по сплаті вартості судової експертизи та 33244,86 грн витрат по сплаті судового збору. 15.04.2013 на виконання вказаного рішення суду від 12.03.2013 у справі №5/063-12 було видано наказ, який знаходиться на виконанні у органу казначейської служби України. Підприємство стверджує, що станом на день звернення до суду з позовом у цій справі №911/2952/25 судове рішення у справі №5/063-12 залишається частково невиконаним, сума невиконаного Міськрадою грошового зобов`язання перед Підприємством становить 3033817,26 грн. У зв`язку із простроченням виконання Міськрадою грошового зобов`язання рішенням Господарського суду Київської області від 27.03.2025 у справі №911/245/25 між тими ж самими сторонами вже стягнуто з Міськради на користь Підприємства інфляційні втрати та 3% річних за період прострочення з 16.01.2022 по 15.01.2025. За цією позовною заявою у цій справі №911/2952/25 Підприємство просить суд стягнути з Міськради 843559,05 грн інфляційних втрат та 381179,94 грн 3% річних з підстав прострочення сплати відповідачем грошового зобов`язання, присудженого рішенням суду від 12.03.2013 у справі №5/063-12, за період прострочення з 01.01.2019 по 15.01.2022.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 01.10.2025 відкрито провадження у справі №911/2952/25 за правилами загального позовного провадження, встановлено сторонам процесуальні строки для подання заяв по суті справи, підготовче засідання у справі призначено на 06.11.2025. Ухвала суду від 01.10.2025 про відкриття провадження у справі доставлена позивачу та відповідачу в їхні електронні кабінети ЄСІТС.
15.10.2025 до Господарського суду Київської області від Міськради надійшов відзив на позовну заяву, в якому Міськрада позов не визнала, пославшись на те, що відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845, рішення про стягнення коштів місцевих бюджетів виконується виключно органами казначейства у порядку черговості надходження виконавчих документів. Міськрадою було затверджено Програму забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів Міськради, до якої в порядку черговості було включено рішення Господарського суду Київської області від 12.03.2013 у справі №5/063-12. Міськрада у відзиві посилається на те, що вона не ухиляється від виконання вказаного рішення та виділяла кошти на фінансування Програми на 2019-2025 рр. в міру бюджетних надходжень; Міськрадою максимально акумульовано видатки з місцевого бюджету, виходячи із найнеобхідніших потреб в умовах війни, в той час як згідно з позицією Міськради заявлена в позовній заяві у цій справі сума 3% річних є завищеною.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 05.11.2025 задоволено заяву позивача про участь представника позивача в судових засіданнях у цій справі в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.
У підготовче засідання 06.11.2025 з`явився позивач, не з`явився відповідач, який подав клопотання про відкладення підготовчого засідання. Протокольною ухвалою підготовче засідання було відкладено на 20.11.2025. Про відкладення підготовчого засідання відповідачу направлено ухвалу суду від 06.11.2025.
У підготовче засідання 20.11.2025 обидві сторони не з`явились, подавши суду клопотання про відкладення підготовчого засідання у зв`язку із можливим примиренням сторін. Ухвалою суду від 20.11.2025 підготовче засідання було відкладено на 15.01.2026. Про відкладення підготовчого засідання сторонам направлено ухвалу суду від 20.11.2025.
У підготовче засідання 15.01.2026 з`явився позивач, не з`явився відповідач, який подав клопотання про проведення підготовчого засідання без участі представника. В підготовчому засіданні суд протокольною ухвалою закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 04.02.2026. Про призначення справи до судового розгляду по суті відповідачу направлено ухвалу суду від 15.01.2026.
У судове засідання 04.02.2026 та 27.02.2026 з`явились обидві сторони, які надали суду пояснення по суті справи, протокольною ухвалою в судовому засіданні оголошувалась перерва на 27.02.2026. 
05.02.2026 до Господарського суду Київської області від позивача надійшла заява про намір подати докази стосовно витрат позивача на правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
За результатами з`ясування обставин справи, перевірки їх доказами та проведення судових дебатів у судовому засіданні 27.02.2026 судом після перерви оголошено вступну та резолютивну частини цього рішення у справі.
Розглянувши подані документи і матеріали, проаналізувавши позовні вимоги та заперечення проти них, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши наявні докази, які мають значення для вирішення спору по суті, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд
встановив:
Рішенням Господарського суду Київської області від 12.03.2013 у справі №5/063-12 за позовом Дочірнього підприємства «Будівельно-інвестиційна група 3» (тут і далі – позивач, Підприємство) до Броварської міської ради Київської області (тут і далі – відповідач, Міськрада) про відшкодування збитків у розмірі 8019600,00 грн позов задоволено частково; стягнуто з Міськради на користь Підприємства 4141200,00 грн збитків, 3653,53 грн витрат по сплаті вартості судової експертизи, 33244,86 грн витрат по сплаті судового збору. В решті позову відмовлено.
Отже, загальна сума присуджених рішенням Господарського суду Київської області від 12.03.2013 у справі №5/063-12 коштів з Міськради на користь Підприємства становить 4178098,39 грн.
Рішення Господарського суду Київської області від 12.03.2013 у справі №5/063-12 набрало законної сили 08.04.2013 та оприлюднено в загальному доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень. 
15.04.2013 на виконання вказаного рішення суду від 12.03.2013 у справі №5/063-12 видано наказ.
Згідно з інформацією, наданою Броварським управлінням державної казначейської служби України Київської області у листі № 04-06-08/36 від 09.01.2025, заяву на виконання наказу Господарського суду Київської області у справі №5/063-12 від 15.04.2013 з доданими документами про стягнення з Міськради на користь Підприємства коштів отримано 25.02.2015 за вх. №984 та прийнято до виконання.
Станом на 24.09.2024 на виконання наказу Господарського суду Київської області у справі №5/063-12 від 15.04.2013 було перераховано на користь Підприємства з рахунку Міськради кошти в загальній сумі 231681,13 грн, що підтверджується листом №04-06-08/938 від 24.09.2024 Броварського управління Державної казначейської служби України Київської області.
В січні 2025 Підприємство звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою про стягнення з Міськради 1823553,30 грн інфляційних втрат та 371757,28 грн 3% річних, нарахованих з підстав прострочення виконання Міськрадою грошового зобов`язання, присудженого рішенням Господарського суду Київської області від 12.03.2013 у справі №5/063-12, у періоді прострочення з 16.01.2022 по 15.01.2025 (справа №911/245/25).
Рішенням Господарського суду Київської області від 27.03.2025 у справі №911/245/25 позовні вимоги Підприємства до Міськради про стягнення 1823553,30 грн інфляційних втрат та 371757,28 грн 3% річних за період прострочення з 16.01.2022 по 15.01.2025 задоволені повністю.
Рішення Господарського суду Київської області від 27.03.2025 у справі №911/245/25 набрало законної сили 03.06.2025 та оприлюднено в загальному доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Із листа Броварського управління Державної казначейської служби України Київської області №04-06-08/938 від 24.09.2024, рішення Господарського суду Київської області від 27.03.2025 у справі №911/245/25 та виписки з рахунку Підприємства, відкритого в АТ «Укрсиббанк», за період з 01.07.2024 по 10.12.2024 випливає, що в порядку виконання наказу Господарського суду Київської області від 15.04.2013 у справі № 5/063-12 кошти від Міськради Підприємству почали надходити вперше лише з 2024 року, а саме було перераховано позивачу 169481,13 грн 10.07.2024, 62200,00 грн 06.09.2024, 41600,00 грн 15.11.2024, 21000,00 грн 15.11.2024 та 200000,00 грн 08.12.2024.
Доказів перерахування/списання коштів в порядку виконання рішення Господарського суду Київської області від 12.03.2013 у справі №5/063-12 раніше, ніж перший хронологічно платіж, який був здійснений 10.07.2024 в сумі 169481,13 грн, матеріали справи не містять. 
Звертаючись в вересні 2025 до Господарського суду Київської області з позовом до Міськради про стягнення 843559,05 грн інфляційних втрат та 381179,94 грн 3% річних у цій справі №911/2952/25, Підприємство просить суд стягнути інфляційні втрати та 3% річних відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України з підстав прострочення виконання Міськрадою грошового зобов`язання, присудженого рішенням Господарського суду Київської області від 12.03.2013 у справі №5/063-12, у періоді прострочення з 01.01.2019 по 15.01.2022.
Заперечуючи проти позову у цій справі №911/2952/25 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, Міськрада посилається на те, що вона не ухиляється від виконання вказаного рішення суду від 12.03.2013 у справі №5/063-12 та виділяла кошти на фінансування Програми на 2019-2025 рр. в міру бюджетних надходжень; Міськрадою максимально акумульовано видатки з місцевого бюджету, виходячи із найнеобхідніших потреб в умовах війни, в той час як згідно з позицією Міськради заявлена в позовній заяві у цій справі сума 3% річних є завищеною. 
Вирішуючи спір у цій справі №911/2952/25 та надаючи оцінку поданим сторонами доказам та поясненням, суд керувався наступними нормами законодавства та дійшов таких висновків.
Відповідно до частини 3 ст.2 Господарського процесуального кодексу України верховенство права є однією із основних засад (принципів) господарського судочинства.
Елементом верховенства права є принцип юридичної визначеності.
Як вказував Верховний Суд, складовою юридичної визначеності є принцип res judicata. Базове тлумачення принципу res judicata вміщено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 09.11.2004 у справі "Науменко проти України", від 19.02.2009 у справі "Христов проти України", від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності, що вимагає поваги до остаточного рішення суду та передбачає, що перегляд остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду не може здійснюватися лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі, а повноваження судів вищого рівня з перегляду (у тому числі касаційного) мають здійснюватися виключно для виправлення судових помилок і недоліків (п.8.15 постанови Верховного Суду у справі №910/16505/19 від 11.09.2020).
Відповідно до частини 4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Як випливає із рішень Господарського суду Київської області від 12.03.2013 у справі №5/063-12 та від 27.03.2025 у справі №911/245/25 між тими ж самими сторонами, що і у цій справі №911/2952/25, цими рішеннями підтверждується наявність зобов`язання, присудженого на користь Підприємства з Міськради в загальній сумі 4178098,39 грн рішенням Господарського суду Київської області від 12.03.2013 у справі №5/063-12, та триваюче неналежне виконання (часткове виконання) Міськрадою вказаного зобов`язання в загальній сумі 4178098,39 грн.
Так, як встановлено рішенням Господарського суду Київської області від 27.03.2025 у справі №911/245/25, з рахунку Міськради на виконання наказу Господарського суду Київської області від 15.04.2013 у справі № 5/063-12 було перераховано Підприємству 494281,13 грн, з яких 169481,13 грн 10.07.2024, 62200,00 грн 06.09.2024, 41600,00 грн 15.11.2024, 21000,00 грн 15.11.2024 та 200000,00 грн 08.12.2024; станом на момент розгляду судом справи №911/245/25 відповідач частково не виконав рішення Господарського суду Київської області від 12.03.2013 у справі №5/063-12, а саме не сплатив позивачу 3683817,26 грн (4178098,39 грн - 494281,13 грн), стягнутих вказаним рішенням суду від 12.03.2013 у справі №5/063-12.
З підстав часткового невиконання рішення Господарського суду Київської області від 12.03.2013 у справі №5/063-12, рішенням Господарського суду Київської області від 27.03.2025 у справі №911/245/25 стягнуто з Міськради на користь Підприємства 1823553,30 грн інфляційних втрат та 371757,28 грн 3% річних за період прострочення з 16.01.2022 по 15.01.2025.
Водночас, спірним у цій справі №911/2952/25 періодом прострочення Міськради, за який Підприємством заявлено до стягнення інфляційні втрати та 3% річних, є попередній у часі період (період до 16.01.2022), а саме період прострочення з 01.01.2019 по 15.01.2022.
Суд зазначає, що відповідно до частини 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до частини 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Згідно з частиною 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.
У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду (частина 5 ст. 11 Цивільного кодексу України).
Згідно з частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом статей 524, 533-535 і 625 Цивільного кодексу України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, у якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Аналогічний правовий висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11.04.2018 у справі №758/1303/15-ц.
У статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц).
Отже, норма частини 2 ст.625 Цивільного кодексу України застосовується до всіх випадків порушення грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (підстави виникнення цивільних прав і обов`язків, які, по суті, є змістом зобов`язання, вказані в ст.11 Цивільного кодексу України). Тому попри те, як у боржника виник обов`язок щодо сплати грошей – у зв`язку із заподіянням ним збитків, шкоди, безпідставністю набуття (утримання) коштів кредитора, рішення суду тощо – всі ці зобов`язання є грошовими. Тому цілком обґрунтованим є право кредитора на нарахування за період прострочення інфляційних витрат та 3% річних. Такий підхід відповідає принципу справедливості, адже кошти кредитора незалежно від підстав, що зумовили обов`язок їх сплатити, знецінюються у разі прострочення, тому останній повинен бути захищений від прострочення боржника.
При цьому у постанові від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20.01.2016 року у справі № 6-2759цс15 про те, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України).
Також Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.06.2019 у справі №646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18) зробила висновок, за яким положення статті 625 Цивільного кодексу України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду.
У рішенні Господарського суду Київської області від 12.03.2013 у справі №5/063-12 визнано грошові зобов`язання Броварської міської ради Київської області, визначено їх розмір. 
Під час розгляду цієї справи №911/2952/25 судом встановлено, що ці зобов`язання належним чином не були виконані у спірному у цій справі періоді (з 01.01.2019 по 15.01.2022), тому в цьому випадку вимоги частини другої статті 625 Цивільного кодексу України підлягають застосуванню.
Щодо доводів відповідача про те, що він не ухиляється від виконання вказаного рішення суду від 12.03.2013 у справі №5/063-12 та виділяв кошти на фінансування Програми на 2019-2025 рр. в міру бюджетних надходжень, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Виходячи із вказаного конституційного положення про обов`язковість виконання судових рішень, відсутність у відповідача необхідних коштів на рахунках для списання не є підставою для звільнення відповідача від сплати інфляційних втрат та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання. Як вказано в частині 1 ст.625 Цивільного кодексу України з цього приводу, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідач також посилається на те, що заявлена в позовній заяві сума 3% річних є завищеною.
Як вже зазначав суд, частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Визначене частиною 2 ст. 625 ЦК України право на стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних є мінімальною гарантією, що надає кредитору можливість захистити майнові інтереси. Позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору кошти, які через інфляційні процеси матимуть іншу цінність порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані (у тому числі у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг) (постанова Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 341/915/16-ц).
Тому доводи відповідача про зменшення 3% річних суд відхиляє, оскільки зменшення судом 3% річних порушило би вказану мінімальну гарантію, що надає кредитору можливість захистити свої майнові інтереси. 
Позивач просить суд стягнути з відповідача 843559,05 грн інфляційних втрат та 381179,94 грн 3% річних від суми боргу 4178098,39 грн за період прострочення з 01.01.2019 по 15.01.2022. 
Наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних відповідачем не спростований та є арифметично правильним, відповідає обставинам справи, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 843559,05 грн інфляційних втрат та 381179,94 грн 3% річних підлягають задоволенню повністю.
У зв`язку із задоволенням позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір в сумі 14696,87 грн за подання позову відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача. 
Керуючись ст. 2, 4-9, 11, 13, 14, 18, 20, 73-80, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
вирішив:
1. Позовні вимоги Дочірнього підприємства «Будівельно-інвестиційна група 3» до Броварської міської ради Броварського району Київської області про стягнення 843559,05 грн інфляційних втрат та 381179,94 грн 3% річних задовольнити повністю.
2. Стягнути з Броварської міської ради Броварського району Київської області (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Героїв України, буд. 15, код ЄДРПОУ 26376375) на користь Дочірнього підприємства «Будівельно-інвестиційна група 3» (03049, м. Київ, просп. Повітряних Сил, буд. 14/17, код ЄДРПОУ 32768240) 843559 (вісімсот сорок три тисячі п`ятсот п`ятдесят дев`ять) грн 05 коп. інфляційних втрат, 381179 (триста вісімдесят одну тисячу сто сімдесят дев`ять) грн 94 коп. 3% річних та 14696 (чотирнадцять тисяч шістсот дев`яносто шість) грн 87 коп. судового збору.
3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення Господарського суду Київської області набирає законної сили у строк та порядку, які передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено та підписано 10.06.2026.

Суддя О.О. Третьякова