КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2026 року м. Київ

Унікальний номер справи № 357/5174/25
Апеляційне провадження № 22-ц/824/9291/2026

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,
суддів - Євграфової Є.П., Стрижеуса А.М.,
за участю секретаря судового засідання - Марченка М.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 лютого 2026 року, ухвалене під головуванням судді Бебешко М.М., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2025 року представник ТОВ «Бізнес Позика» - Мишевська Н.М. звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика»заборгованість за договором № 506919-КС-001 про надання кредиту від 07.08.2024 року, що становить 180 395,38 грн., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 50 000,00грн, суми прострочених платежів по процентах - 122 895,38 грн.; сума прострочених платежів за комісією - 7 500,00 грн.; стягнути судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. (т. 1 а.с. 1-20).
Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилалась на те, що 07.08.2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено договір № 506919-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію».
ТОВ «Бізнес Позика» 07.08.2024 року направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти Договір № 506919-КС-001про надання кредиту.
07.08.2024 року ОСОБА_1 прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору №506919-КС-001 про надання кредиту, на умовах, визначених офертою.
Вказувала, що зі своєї сторони ТОВ «Бізнес Позика» направлено  ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-4047, на номер телефону НОМЕР_1 (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено/відправлено.
Таким чином, 07.08.2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 506919-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до п. 1 договору кредиту, ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 50 000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит.
Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,14957034 процентів за кожен день користування Кредитом.
Пунктом 2. кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів.
Пунктом 3 кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору.
Вказував, що позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу грошові кошти в розмірі 50 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою про перерахування коштів.
Однак, боржник свої зобов`язання за кредитним договором № 506919-КС-001 належним чином не виконав,у зв`язку з чим у Боржника станом на 31.03.2024 року утворилась заборгованість за договором № 506919-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 180 395,38 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 50 000,00 грн.; суми прострочених платежів по процентах - 122 895,38 грн.; суми прострочених платежів за комісією - 7 500,00 грн. (т. 1 а.с. 1-20).
Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 лютого 2026 року позов ТОВ «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено повністю (т. 1 а.с. 135-141).
10 грудня 2025 року від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про перегляд заочного рішення. Зазначав, що не був сповіщений про розгляд справи, не погодився з нарахуванням процентів після спливу строку кредитного договору та нарахування комісії вважав безпідставним, визнав суму заборгованості перед позивачем на суму 173 375 грн. (т. 1 а.с. 149-154).
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 січня 2026 року скасоване вищевказане заочне рішення, призначено справу до розгляду на 25 лютого 2026 року (т. 1 а.с. 212-213). 
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 лютого 2026 року позов ТОВ «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес позика» заборгованість за кредитним договором № 506919-КС-001 від 07 серпня 2024 року у розмірі 145 500, 00 та судові витрати у розмірі 1 953,81 грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено (т. 1 а.с. 224-232).
Не погодившись з рішенням районного суду, 14 березня 2026 року представник ТОВ «Бізнес Позика» - адвокат Клименко Т.В. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив змінити оскаржуване рішення в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з 145 500,00 грн. на суму грошових коштів 180 395,38 грн. (т. 2 а.с. 1-8).
На обґрунтування скарги зазначав, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для вирішення справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Вищезазначену статтю було доповнено частиною п`ятою згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ від 22.11.2023.
При цьому, вищезазначеним Законом Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» також було доповнено пунктом 17, відповідно до якого:«Тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %».
Відповідно до вищевикладеного, згідно з п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесеннязмін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати:протягом перших 120 днів - 2,5 %; (з 24.12.2023 до 22.04.2024 включно); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 24.04.2024 включно до 20.08.2024 включно); з 21.08.2024 включно та надалі - 1%. Вищезазначений Закон набрав чинності 24.12.2023 року.
При цьому, звертав увагу суду на те, що не слід ототожнювати поняття «денна процентна ставка» в розумінні Закону України «Про споживче кредитування» та процентну ставку(ки) в день, які встановлені в Кредитному договорів укладеному відповідачем з ТОВ «Бізнес Позика».
Відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» (далі - Закон) денна процентна ставка - це загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту.
Денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою, визначеною у ч. 4 ст. 8 Закону:ДПС = (3BCK/3PK)/t ? 100%, де ДПС - денна процентна ставка;ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом;ЗРК - загальний розмір кредиту;t - строк кредитування у днях.
Звертаємо увагу на лист Національного банку України № 14-0004/3433 від 15.01.2024, в якому зазначено, що враховуючи наданий Законом фінансовим установам Перехідний період за договорами, укладеними протягом Перехідного періоду, або строк дії яких було продовжено протягом Перехідного періоду, денна процентна ставка може перевищувати законодавчо встановлений максимальний розмір лише протягом Перехідного періоду та за умови, що строк виконання зобов`язань позичальника за такими договорами спливає до закінчення Перехідного періоду.
Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки має базуватися на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі.
Для визначення розміру загальних витрат за споживчим кредитом потрібно додати суму процентів за користування кредитом до суми комісії за надання кредиту: у випадку дотриманняпозичальником орієнтовного графіку платежів та застосування Зниженої процентної ставки в день у розмірі 1,14957034: 72 460,00 (сума процентів за кредитним договором) + 7 500,00 (сума комісії за надання кредиту) = 79 960,00;
Для розрахунку денної процентної ставки на дату укладення Договору застосуємо формулу, передбачену Законом України «Про споживче кредитування».
У випадку дотримання позичальником орієнтовного графіку платежів та застосування зниженої процентної ставки в день у розмірі 1,14957034., за умови застосування зниженої ставки 1,14957034 в день протягом строку кредитування: загальні витрати за споживчим кредитом (ЗВСК) на дату укладення Договору складають 79 960,00 грн. та включають у себе проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту.
Загальний розмір кредиту (ЗРК) становить 50 000,00 грн. Строк кредитування (^ становить 169 днів (24 тижнів). Відповідно, денна процентна ставка становить 0,95 процентів з розрахунку: (79 960,00/50000,00)/169 днів ? 100%=0,95%.
З вищевикладеного вбачається, що розмір денної процентної ставки передбачений Договором № 506919-КС-001 про надання кредиту від 07.08.2024 року не перевищує 1%, виходячи з того, що обрахування базувалось на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі - як того вимагає норма ч. 3 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», а тому позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом у сумі 122 895,38 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.
Щодо законності позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 122 895,38 грн. та нарахування процентів частково по Стандартній процентній ставці.
Відсотки по кредитному договору № 506919-КС-001 нараховані в період дії договору за кожен день користування кредитом на залишок по кредиту та відповідають нормам Цивільного кодексу України, умовам Договору про надання кредиту та Правилам.
Штрафні санкції не нараховувались та не включені до позовних вимог.
Судом не було належним чином досліджено усі необхідні докази та з`ясовано обставини справи, оскільки при ухваленні рішення не було враховано, щовідповідно до п.3.2.2. Договору визначено:
«Сторони домовились, що у разі якщо повернення Кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору, (за виключенням дострокового повернення Кредиту), у наслідок чого виникає прострочка по Кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування Процентів за користування Кредитом за Зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4. Договору.
При цьому, нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та Додатку№1 до Договору, та до закінчення терміну дії Договору.» .
В пункті 3.2.3 Договору сторони визначили обов`язковий графік платежів за Договором припускаючи, що Позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься Знижена процентна ставка.
Згідно графіку платежів було погоджено, що якщо Позичальник сплачує заборгованість згідно графіка платежів (без порушень), то треба сплатити по Договору 129 960,00 грн., з яких по процентам - 72 460,00 грн., оскільки з кожним платежем сума загального боргу на яку нараховується кожного дня проценти зменшується
Отже, загальна сума до сплати по процентам дійсно становила би 72 460, 00 грн.лише у випадку належного виконання позичальником зобов`язань та погашення обумовлених сум згідно з графіком платежів.
Однак, боржником не було сплачено жодного платежу на погашення кредиту з простроченням по графіку за Договором № 506919-КС-001 про надання кредиту, чим порушено зобов`язання, встановлені договором, що цілком закономірно призвело до подорожчання кредиту і збільшення процентної ставки - що чітко і заздалегідь було погоджено сторонами кредитного договору у пункті 3.2.2 Договору.
Згідно нового графіку платежів відповідач мав зробити перший плановий платіж 21.08.2024 року, у розмірі 10 830,00 грн., однак платіж був зроблений вчасно і повному розмірі (як і всі наступні), тому з 22.08.2024 р. почалось прострочення заборгованості по кредиту, а після спливу 7 (семи) днів, починаючи з восьмого дня - 29.08.2024 р. почалось нарахування процентів за користування кредитом по ЗБІЛЬШЕНІЙ (Стандартній) процентній ставці - у відповідності до пункту 3.2.2 Договору.
Відповідно в період з 07.08.2024 р. по 28.08.2024 р. включно проценти нараховувались по зниженій (пільговій) процентній ставці.
У період з 29.08.2024 р. по 22.01.2025 року включно проценти нараховувались по Стандартній процентній ставці, - 1,50000000% - як це було погоджено сторонами - при укладенні Договору - а не по Штрафній (як про те вказав суд першої інстанції).
Отже, Відповідачем встановлений графік погашення заборгованості не виконувався, унаслідок чого починаючи з восьмого дня прострочення третього платежу почалось нарахування процентів за стандартною ставкою - 1,50000000%, а саме з 29.08.2024 р. по 22.01.2025 р. включно і після 22.01.2025 р. не нараховувались.
Отже, розрахунок заборгованості наданий Позивачем по кредитному договору №506919-КС-001 повністю відповідає умовам Договору, а розмір нарахованих процентів відповідає нормам статей 1048, 1050 та 1056-1 ЦК України(т. 2 а.с. 1-8).
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, про що у справі є докази. 
Так, про розгляд справи апеляційним судом 30 квітня 2026 року апелянт ТОВ «Бізнес Позика» та його представник - адвокат Клименко Т.В. були сповіщені 07 квітня 2026 року повідомленнями, кожного окремо, до Електронного кабінету в ЄСІТС із забезпеченням технічної фіксації таких повідомлень. Відповідач ОСОБА_1 про розгляд справи апеляційним судом 30 квітня 2026 року був сповіщений 23 квітня 2026 року про що є його розписка про отримання повідомлення суду та відмітка працівників пошти про вручення особисто адресату поштового відправлення суду. Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Ненько Ю.А. про розгляд справи апеляційним судом 30 квітня 2026 року була сповіщена 10 квітня 2026 року повідомленням до її Електронного кабінету в ЄСІТС із забезпеченням технічної фіксації такого повідомлення про що в справі є докази (т. 2 а.с. 31-40).
Клопотання про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції не надходили. 
Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою. 
Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19 (провадження № 61-8505св22).
Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі «Мусієнко проти України», № 26976/06).
Зважаючи на вимоги п. 2 ч. 8 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 07 серпня 2024 року ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Бізнес Позика» договір про надання кредиту № 506919-КС-001(Споживчий кредит. Електронна форма) в електронній формі шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (т. 1 а.с. 29-40).
Відповідно до п. 2.1 договору кредиту, ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 50 000, 00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання споживчих кредитів.
Умовами договору передбачено, що строк кредиту складає 24 тижні, стандартна процентна ставка - фіксована - 1,50000000 у день; знижена процентна ставка за кредитом 1,14957034; комісія - 7 500грн; строк дії договору - 22.01.2025 року, орієнтована загальна вартість кредиту - 148 193,39 грн.
Пунктом 3.2 договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується за ставкою вказаною у п. 2.4 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3 та Додатку № 1 до договору і розраховується у порядку описаному нижче.
Пунктом 3.2.3 договору також встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник та знижена процентна ставка за умов належного виконання позичальником умов кредитного договору.
Згідно з пунктом 3.2.4 договору у випадку неповернення будь-якого з платежів у строки, передбачені графіком платежів, кредитодавець здійснює відповідне коригування зобов`язань позичальника, у тому числі з врахуванням скасування умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою, при чому проценти за користування кредитом нараховуються на фактичний залишок суми кредиту. Всі нараховані проценти за користування кредитом мають бути сплачені не пізніше дати кожного із наступних чергових платежів, при тому сторони погодили, що кредитодавець за аналогією з порядком, визначеним в абзаці 2 пункту 1 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» надає позичальнику оновлений графік платежів шляхом відображення такого графіку в особистому кабінеті позичальника.
Відповідно до пункту 3.3 договору, кредит, проценти за користування кредитом та будь-які інші платежі за договором підлягають сплаті позичальником у безготівковій формі, шляхом переказу коштів у розмірі відповідного платежу на поточний рахунок кредитодавця, що вказаний у розділі договору, у строк (термін) відповідно до графіку платежів. Датою повернення (погашення) кредиту, так само як і датою сплати процентів за користування кредитом та інших платежів, передбачених умовами договору, вважається дата зарахування коштів на рахунок кредитодавця, що вказаний у розділі 8 договору.
За пунктом 3.5 договору, у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитодавця у такій черговості: у першу чергу - прострочена сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом, у другу чергу - сума кредиту та проценти за користування кредитом, у третю чергу - неустойка (штраф) та інші платежі відповідно до договору.
Відповідно до пункту 4.2.1 договору, позичальник зобов`язаний виконувати цей договір у порядку та у строки (терміни), встановлені договором.
За пунктом 4.2.3 договору позичальник зобов`язаний повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені договором, до закінчення строку (терміну) дії договору.
Згідно з пунктом 4.4.1 договору кредитодавець зобов`язаний надати кредит позичальнику у строки (терміни) та у порядку передбаченому договором.
Пунктом 4.4.2 договору передбачено, що кредитодавець зобов`язаний прийняти від позичальника виконання зобов`язань за договором (у тому числі дострокове) як частинами, так і у повному обсязі.
Згідно з пунктом 4.4.3 договору кредитодавець зобов`язаний надавати відповідно до вимог законодавства України інформацію щодо послуг, які надає кредитодавець, а також інформацію, роз`яснення та документи, право на отримання яких визначено законодавством України.
Відповідно до пункту 4.4.5 договору кредитодавець зобов`язаний під час безпосередньої взаємодії з позичальником, його близькими особами, представником, спадкоємцем, поручителем або майновим поручителем, третіми особами, взаємодія з якими передбачена договором та які надали згоду на таку взаємодію, - дотримуватися вимог щодо взаємодії із споживачами під час врегулювання простроченої заборгованості (вимог щодо етичної поведінки), встановлених ст. 25 Закону України «Про споживче кредитування».
За пунктом 4.4.6 договору кредитодавець зобов`язаний передати невідкладно після підписання договору сторонами оригінал договору позичальнику, включаючи додатки до договору, шляхом направлення договору на електронну адресу (пошту) позичальника з використанням контактних даних, зазначених у розділі 8 договору. У випадку необхідності повторне надсилання позичальнику оригінал договору, укладеного у виді електронного документу, здійснюється шляхом направлення договору на електронну (пошту) позичальника.
Відповідно до пункту 6.3 договору, у разі прострочення позичальником дати сплати чергового платежу, визначеного графіком платежів, кредитодавець має право нараховувати штраф за кожний випадок такого порушення строків сплат на початок наступного дня після дня обов`язкового платежу, визначеного графіком платежів, що встановлюється у розмірах, що наведені нижче, та Правил: 1) у разі прострочки на 1 день, розмір штрафу встановлюється у розмірі - 10% від загальної суми простроченої заборгованості, 2) у разі прострочки на 2 дні, розмір штрафу встановлюється у розмірі - 20% від загальної суми простроченої заборгованості, 3) у разі прострочки на 3 дні, розмір штрафу встановлюється у розмірі - 30% від загальної суми простроченої заборгованості. Штраф згідно з цим пунктом договору нараховується у день, наступний за днем настання обов`язку здійснення сплати обов`язкового платежу, визначеного графіком платежів.
Відповідно до пункту 6.5 договору, сторона договору, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що порушення сталося внаслідок випадку або форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили), що засвідчуються Торгово-Промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами.
За пунктом 6.6 договору, у випадку порушення прав позичальника, неналежного виконання чи невиконання договору, кредитодавець несе відповідальність згідно з законодавством України, Правилами та цим договором.
Згідно з пунктом 6.8 договору, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит кредитодавцем, позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Відповідно до пункту 7.10 договору, технологія (порядок) укладання договору: договір укладається з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем дистанційно, в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» шляхом пропозиції укласти договір (оферти) кредитодавцем та її прийняття (акцептування) позичальником. Договір укладається в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України, а також іншими актами законодавства України.
Пунктом 7.11 договору передбачено наступний порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору: спочатку договір підписує позичальник одноразовим ідентифікатором, який був згенерований та надісланий позичальнику узгодженим каналом комунікації, потім договір підписує уповноважений представник кредитодавця кваліфікованим електронним підписом з кваліфікованою електронною позначкою.
Відповідно до пункту 7.17 договору, датою та часом укладання цього договору є дата та час накладення на примірник (оригінал) цього договору кваліфікованого електронного підпису повноважної посадової особи кредитодавця, що зазначаються у розділі 8 цього договору.
З договору встановлено, що він підписаний сторонами кваліфікованими електронними підписами, зокрема, позичальник ОСОБА_1 підписав електронним підписом - одноразовим ідентифікатором UA-4047, направленого на телефонний номер НОМЕР_3 , вказаний як засіб зв`язку з позичальником. Крім цього, як електронний засіб зв`язку з позичальником вказана електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 , як поштовий засіб: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 38).
З візуальної форми послідовності дій клієнта вбачається, що вказаний договір 07.08.2024 року був укладений сторонами в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Бізнес Позика» на сайті www.my.bizpozyka.com. ОСОБА_1 здійснив вхід в особистий кабінет, отримав інформацію про умови кредитування, підписавши паспорт споживчого кредиту з використанням одноразового ідентифікатора, а в подальшому підписав сам договір з використанням одноразового ідентифікатора UA-4047(т. 1 а.с. 61-62). 
Згідно з анкетою клієнта ОСОБА_1 надав ТОВ «Бізнес Позика» свої особисті дані, дані щодо засобів зв`язку та номер банківського рахунку/банківської картки для перерахунку коштів (т. 1 а.с. 64). Також, до позовної заяви ТОВ «Бізнес Позика» було долучено копію фотознімку із зображенням ОСОБА_1 з паспортом (т. 1 а.с. 111).
Згідно підтвердження ТОВ «ПрофітГід» щодо здійснення переказу грошових коштів: 07.08.2024 року об 12:34 год. ТОВ «Бізнес Позика» перерахувало на рахунок НОМЕР_4 кошти у розмірі 50 000,00 грн., призначення платежу: перерах. коштів ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_5 зг. до кредит дог. № 506919-КС-001 від 07.08.2024 Без ПДВ (т. 1 а.с. 65).
Станом на 31.03.2025 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 506919-КС-001від 07.08.2024 рокудорівнює 180 395,38 грн., що складається із заборгованості за кредитом - 50 000 грн.; заборгованість по відсотках - 122 895,38 грн.; заборгованість по комісії - 7 500,00 грн.(т. 1 а.с. 66-69, 70).

За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац 2 частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, не встановлений договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четвертої статті 11 Закону).
Згідно із частиною шостою статті 11 вищезазначеного Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
У постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 Верховний Суд зазначив, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або sms-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Без отримання листа на адресу електронної пошти та sms-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Так, з матеріалів справи встановлено, що 07.08.2024 року ОСОБА_1 та ТОВ «Бізнес Позика», у відповідності до пунктів 7.10, 7.11, 7.17 договору, тобто з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем дистанційно, в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» шляхом пропозиції укласти договір (оферти) кредитодавцем та її прийняття (акцептування) позичальником укладено договір № 506919-КС-001про надання кредиту. Зокрема, позичальник ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором UA-4047, який був згенерований та надісланий позичальнику на вказаний ним номер телефону, підписав договір, чим прийняв його умови. 
Враховуючи викладене, відповідач уклав із ТОВ «Бізнес Позика» електронний договір, підписав його у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (електронним підписом з одноразовим ідентифікаторомUA-8706), а тому договір № 506919-КС-001про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 дійшов висновку, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або sms-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами.
Відповідачем не спростовано факту укладення з ТОВ «Бізнес Позика» вказаного договору про надання кредиту.
Відповідно до укладеного між сторонами договору та статей 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти.
З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 31.03.2025 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 506919-КС-001від 07.08.2024 рокудорівнює 180 395,38 грн., що складається із заборгованості за кредитом - 50 000 грн.; заборгованість по відсотках - 122 895,38 грн.; заборгованість по комісії - 7 500,00 грн.(т. 1 а.с. 66-69, 70).
В заяві від 10 грудня 2025 року відповідач ОСОБА_1 не заперечував проти наявності заборгованості та визнав суму заборгованості перед позивачем на суму 173 375 грн. (т. 1 а.с. 149-154).
В апеляційній скарзі ТОВ «Бізнес Позика» посилається на те, що денна процентна ставка за № 506919-КС-001від 07.08.2024 року, не перевищує 1 % денної ставки, навівши власні розрахунки.
Так, відповідно до положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 3 вказаної статті визначено, що особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
22 листопада 2023 року був прийнятий Закон України №3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24 грудня 2023 року.
Даним Законом було внесено зміни та доповнення і до Закону України №1734-VIII від 15 листопада 2016 року «Про споживче кредитування».
Зокрема, ст.8 Закону України №1734-VIII від 15 листопада 2016 року «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою, якою визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
Пунктом 17 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. При цьому, згідно пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону, яким власне і запроваджено максимальний розмір денної процентної ставки, поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Таким чином положення пункту 2 розділу II та пункту 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» застосовуються до кредитних договорів, укладених до 24 грудня 2023 року, якщо строк їх дії було продовжено після цієї дати. До кредитних договорів, укладених після 24 грудня 2023 року, підлягає застосуванню частина п`ята статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою встановлено, що максимальна денна процентна ставка не може перевищувати 1%, розрахованих згідно з частиною четвертою цієї ж статті.
Оскільки договір №506919-КС-001про надання кредиту був укладений 07 серпня 2024 року, тобто після набрання чинності Законом від 22 листопада 2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальна денна процентна ставка за кредитом для відповідача не могла перевищувати 1%.
При цьому, положення ч.5 ст.8 Закону України №1734-VIII «Про споживче кредитування», внесені згідно із Законом України №3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24 грудня 2023 року, не вказують на недійсність або нікчемність умов договору про надання споживчого кредиту, яким передбачаються умови про нарахування кредитором процентів за користування кредитом в розмірі, що перевищує максимальний розмір денної процентної ставки (1%). Вказаною нормою установлено обмеження щодо розміру процентів за користування кредитом, який може нараховуватися кредитором за договором про споживчий кредит, з метою захисту прав споживача від надмірного фінансового навантаження.
Згідно з ч.4 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» денна процентна ставка (далі - ДПС) розраховується у процентах за формулою, що наведена у частині четвертій статті 8 Закону, а саме:ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t *100%, де:ДПС - денна процентна ставка;ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом;ЗРК - загальний розмір кредиту;t - строк кредитування у днях.
Отже, для цілей обчислення ДПС, як і для цілей обчислення реальної річної процентної ставки, визначаються загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб (пункт 4 частини першої статті 1 Закону).
Таким чином законодавець прямо вказує на необхідність розрахунку ДПС саме в залежності від розміру наданого тіла кредиту, при чому включає в це процентне значення не тільки відсотки за користування кредитними коштами, але й комісії та інші платежі. У той час «процентна ставка у день», яку кредитодавці часто зазначають у своїх договорах означає який відсоток від конкретно несплаченого тіла кредиту має нараховуватись відповідачу у якості відсотків за користування кредитними коштами у певний день/період.
Фактично законодавець зазначає, що денна процентна ставка це всі загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, які виражаються у відсотках від наданого тіла кредиту, і вводить законодавчі обмеження на розмір цього проценту, тобто вводить обмеження на суму яку позичальник має сплачувати щодня за користування кредитними коштами, у прямій залежності від тіла наданого йому кредиту.
Беручи до уваги формулу розрахунку денної процентної ставки (ДПС) наведену у ч.4 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», колегія суддів приходить до висновку, що застосований позивачем розмір стандартної та зниженої процентної ставки для розрахунку процентів по кредиту не перевищує максимальний розмір (1%) денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч.4 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування».
Суд першої інстанції в достатній мірі не врахував вищевикладене та дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позовних вимог, відтак, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованості за договором № 506919-КС-001 про надання кредиту від 07.08.2024 року у загальному розмірі 180 395,38 грн., з яких: сума прострочених платежів по тілу кредиту - 50 000 грн., сума прострочених платежів по процентах - 122 895,38 грн.; сума прострочених платежів за комісією - 7 500 грн.

Щодо судового збору.

Згідно з частиною тринадцятою ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що апеляційний суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, судові витрати, понесені сторонами, підлягають перерозподілу.
Відповідно до частини першої цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Так, за подання позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422, 40 грн. та за подання апеляційної скарги сплачено 3 633,60 грн.
Враховуючи, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 422 грн. за розгляд справи у судом першої інстанції та 3 633,60 грн. за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» - задовольнити частково.
Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 лютого 2026 року - скасувати та ухвалити нове.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_5 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика»(код ЄДРПОУ - 41084239) заборгованістьза договором № 506919-КС-001 про надання кредиту від 07.08.2024 рокуу загальному розмірі 180 395,38 грн., з яких: сума прострочених платежів по тілу кредиту - 50 000,00 грн., сума прострочених платежів по процентах - 122 895,38 грн., сума прострочених платежів за комісією - 7 500,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_5 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» код ЄДРПОУ - 41084239) судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції у розмірі 2 422 грн. та 3 633,60 грн. за розгляд справи судом апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили негайно з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 30 квітня 2026 року. 

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

Є.П. Євграфова

А.М. Стрижеус