ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 750/17586/25 Суддя (судді) першої інстанції: Слісар А.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді:	 	Беспалова О. О.	
суддів:	 	Грибан І. О. Кравченка Є. Д.	
за участю секретаря:	 	Волошка О. Л. 	

представника позивача Середи Д.А., представника відповідача Федоренка О. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 березня 2026 року (місце ухвалення: місто Чернігів, час ухвалення: не зазначений, дата складання повного тексту 25.03.2026року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення заступника начальника Ніжинського відділення Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області № 7423130100020156 від 10.12.2025 р. про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 березня 2026 року позов задоволено.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції, з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та ухвалити нову постанову, якою позов залишити без задоволення.
У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення осіб, що з`явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ніжин Чернігівської області, є громадянином російської федерації, що підтверджується паспортом російської федерації.
Відповідно до довідки № 15.1-01/853 від 21.05.2020 р. про реєстрацію місця проживання виданої відділом квартирного обліку, приватизації житла та ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 25 лютого 2009 року та на день видачі довідки зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
13 травня 2009 року Державна податкова адміністрація в Чернігівській області надала ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .
ОСОБА_1 03.03.2020 р. видано посвідку на постійне проживання в Україні № НОМЕР_2 , строк закінчення якої березень 2030 року, видана органом 7401.
Рішенням Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області № 106-ДВ від 10.12.2025р. на підставі пункту 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про імміграцію» відкликаний дозвіл на імміграцію №6/631 від 13.02.2009 р. виданий на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області №740122600005949 від 10.12.2025р. на підставі підпункту 1 пункту 64 Порядку оформлення, видачі, обміну, відкликання, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018р. №321, відкликана посвідка на постійне проживання № НОМЕР_2 видана на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням заступника начальника Ніжинського відділення Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства №7423130100020156 від 10.12.2025 р., вирішено примусово повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до країни походження або третьої країни та зобов`язано його покинути територію України у термін до 08.01.2026р.
Вказане рішення вмотивовано тим, що 10.12.2025р. відділом з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства УДМС у Чернігівській області за №106-ДВ прийнято рішення про відкликання дозволу на імміграцію в Україну громадянину російської федерації ОСОБА_1 дозволу на імміграцію в Україну № 6/631 від 13.02.2009 р. на підставі пункту 2 частини 1 ст. 12 Закону України «Про імміграцію» та посвідки на постійне проживання № НОМЕР_2 від 03.03.2020р. та терміном дії до 01.03.2030р. на підставі підпункту 1 пункту 64 Порядку оформлення, видачі, обміну, відкликання, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 25.04.2018р. №321. Відповідно до відомостей наявних в Інтегрованій міжвідомчій автоматизованій системі обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан» установлено, що позивач станом на 10.12.2025 р. перебуває на території України (в`їзд на територію України 14.11.2024р. через ППр «Маяки-Удобне» по паспорту громадянина російської федерації НОМЕР_3 ). Статтею 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та інструктивним листом ДМС від 23.11.2023р. №8.3/4301-23 «Про надання роз`яснень» визначений порядок та особливості прийняття рішень про примусове повернення за статтею 13 Закону України «Про імміграцію»: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції) у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців ті інших визначених законодавством категорій мігрантів, разом із рішенням про відкликання та визнання недійсним дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання одночасно приймає рішення про примусове повернення.
Вважаючи таке рішення протиправним позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон № 3773-VІ), який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.
Приписи статті 3 Закону № 3773-VІ, які кореспондують з положеннями статті 26 Конституції України, визначають, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Статтею 4 Закону № 3773-VІ визначений виключний перелік підстав для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України.
Зокрема, відповідно до частини шістнадцятої статті 4 Закону № 3773-VІ іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.
Згідно з частиною третьою статті 9 Закону № 3773-VІ строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.
Частиною 1 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону.
Згідно ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.
Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про імміграцію» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, разом із рішенням про відкликання або визнання недійсним дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання одночасно приймає рішення про примусове повернення. Копії рішень про відкликання або визнання недійсним дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання і примірник рішення про примусове повернення протягом п`яти календарних днів з дня прийняття надсилаються рекомендованим листом особі, стосовно якої вони прийняті, або вручаються їй. Відкликана або визнана недійсною посвідка підлягає вилученню центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері захисту державного кордону.
Отже, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, разом із рішенням про відкликання або визнання недійсним дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання одночасно приймає рішення про примусове повернення.
При цьому, іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, встановлено судом, рішенням Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області № 106-ДВ від 10.12.2025р. на підставі пункту 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про імміграцію» відкликаний дозвіл на імміграцію №6/631 від 13.02.2009 р. виданий на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та Рішенням Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області №740122600005949 від 10.12.2025р. на підставі підпункту 1 пункту 64 Порядку оформлення, видачі, обміну, відкликання, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018р. №321, відкликана посвідка на постійне проживання № НОМЕР_2 видана на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до наданих представником відповідача подань Управління міграційної поліції ГУНП в Чернігівській області про скасування дозволу на імміграцію та про відкликання рішення про надання дозволу на імміграцію ОСОБА_1 , у ході проведення профілактичних заходів з нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері встановлено порушення позивачем вимог Закону України від 22.09.2011 № 3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон № 3773-VI), Закону України від 30.06.1993 № 3353-ХІІ «Про дорожній рух» та постанови Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 «Про правила дорожнього руху», у зв`язку з чим співробітниками поліції стосовно нього складалися матеріали про адміністративні правопорушення, а саме: 24.04.2024 - адміністративний протокол № ААД/253380 за частиною першою статті 130 КУпАП (керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції); 24.02.2025 - адміністративний протокол та постанова № ЕНА/1991487 за частиною другою статті 126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом).
Отже, дозвіл на імміграцію та посвідка на постійне проживання позивача були відкликані, у зв`язку з тим, що за даними подання дії позивача становлять загрозу громадському порядку в Україні, здоров`ю, правам і законним інтересам громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.
На виконання ч. 1 ст. 13 Закону України «Про імміграцію», у зв`язку з відкликання дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання ОСОБА_1 , 10.12.2025 р. рішенням заступника начальника Ніжинського відділення Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства №7423130100020156, вирішено примусово повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до країни походження або третьої країни та зобов`язано його покинути територію України у термін до 08.01.2026р.
Відповідно до пунктів 3, 6, 9 та 10 частини першої статті 1 Закону України від 21.06.2018 № 2469-VIII «Про національну безпеку України»:
- громадська безпека і порядок - захищеність життєво важливих для суспільства та особи інтересів, прав і свобод людини і громадянина, забезпечення яких є пріоритетним завданням діяльності сил безпеки, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб та громадськості, які здійснюють узгоджені заходи щодо реалізації і захисту національних інтересів від впливу загроз;
- загрози національній безпеці України - явища, тенденції і чинники, що унеможливлюють чи ускладнюють або можуть унеможливити чи ускладнити реалізацію національних інтересів та збереження національних цінностей України;
- національна безпека України - захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності, демократичного конституційного ладу та інших національних інтересів України від реальних та потенційних загроз;
- національні інтереси України - життєво важливі інтереси людини, суспільства і держави, реалізація яких забезпечує державний суверенітет України, її прогресивний демократичний розвиток, а також безпечні умови життєдіяльності і добробут її громадян.
Як вбачається з наявних у справах матеріалів, відповідач кваліфікував порушення позивачем правил дорожнього руху та притягнення його до адміністративної відповідальності за статтями 126 та 130 КУпАП, як дії, що загрожують громадському порядку, здоров`ю та захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні.
Стаття 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Статті 126 та 130 КУпАП за якими позивач притягувався до адміністративної відповідальності, відносяться до адміністративних правопорушень на транспорті, а не до адміністративних правопорушень, за дії які загрожують громадському порядку, здоров`ю та захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем не доведено існування підстав, передбачених частиною 1 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», які можуть бути підставою для примусового повернення позивача до країни походження або третьої країни, тому позов є обґрунтованими та підлягає задоволенню.
Як цілком доречно взято до уваги судом першої інстанції ОСОБА_1 з 2009 року проживає у м. Ніжин, Чернігівської області де офіційно зареєстроване місце його проживання. Має на утриманні дітей, які народилися та проживають в Україні та мати, яка є громадянкою України та проживає у м. Ніжин, Чернігівської області. Позивач до кримінальної відповідальності не притягувався. У матеріалах справи відсутні докази його антисоціальної поведінки, а адміністративні правопорушення не мають постійного характеру.
Крім того, відповідно до інформації наявної в електронній підсистемі ДСС та ЄДРСР станом на чим вирішення даного спору в суді апеляційної інстанції надрало законної сили рішення у справі № 620/44/26 за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, яким визнано протиправними та скасовано рішення Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області №106-ДВ від 10.12.2025 про відкликання дозволу на імміграцію №6/631 від 13.02.2009 громадянину російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та рішення Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області №740122600005949 від 10.12.2025 про відкликання посвідки на постійне проживання № НОМЕР_2 виданої громадянину російської федерації ОСОБА_1 .
Відтак, доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновки суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.
Згідно з ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Оскільки суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, то колегія суддів згідно із статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги залишає її без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 березня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства залишити без задоволення.
Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 березня 2026 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач  	О. О. Беспалов	
Суддя 	І. О. Грибан	
Суддя	Є. Д. Кравченко 	

(Повний текст постанови складено 12.05. 2026)