Справа № 950/3717/25
Номер провадження 1-кп/950/106/26
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2026 року Лебединський районний суд Сумської області 
в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 
секретаря – ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лебедині об`єднане кримінальне провадження № 12025205550000184 від 11.11.2025 та кримінальне провадження № 12026205550000005 від 12.01.2026 за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Курган Лебединського району Сумської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
-у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 162 КК України,

В С Т А Н О В И В:
11 листопада 2025 року близько 08 год. 30 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи по АДРЕСА_1 , знаходячись поблизу домоволодіння та житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що не має дозволу власника або користувача на вхід до вказаного житла, діючи умисно, без законних підстав, зайшов на територію домоволодіння та незаконно проник до житлового будинку. Після вчинення вказаних дій ОСОБА_5 покинув житловий будинок до прибуття працівників поліції.
Крім того, 11 січня 2026 року близько 17 год. 20 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи по АДРЕСА_1 , знаходячись поблизу домоволодіння та житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_7 та перебуває у її користуванні, усвідомлюючи відсутність дозволу власника чи користувача на перебування в цьому житлі, діючи умисно, всупереч волі володільця житла, шляхом відкриття вхідних дверей незаконно проник до житлового будинку. Після вчинення вказаних дій ОСОБА_5 покинув будинок.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 як кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 162 КК України, тобто незаконне проникнення до житла.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних проступків визнав повністю та пояснив, що 11.11.2025 року проник до будинку по АДРЕСА_1 , оскільки розпочався дощ. Також пояснив, що 11.01.2026 року проник до будинку по АДРЕСА_1 , оскільки йому було цікаво. У приміщенні будинку він подивився фотографії, після чого почув чиїсь голоси та залишив будинок. Будь-якого умислу щось викрасти, за його словами, він не мав. У скоєному розкаявся, просив вибачення.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала обвинувачення у повному обсязі та просила визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні двох кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 162 КК України, призначити покарання за кожним епізодом окремо, а за сукупністю кримінальних правопорушень застосувати ст. 70 КК України, визначивши остаточне покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі, та звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням із застосуванням ст. 75, 76 КК України.
Захисник ОСОБА_4 не заперечував фактичних обставин кримінального провадження, просив суд врахувати повне визнання вини обвинуваченим, його щире каяття, відсутність заподіяної майнової шкоди, відсутність цивільного позову, а також те, що ОСОБА_5 раніше не судимий, і призначити покарання із застосуванням ст. 75 КК України.
Потерпілі цивільних позовів не заявляли. Даних про заподіяння майнової шкоди судом не встановлено.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні повністю визнав свою винуватість, фактичні обставини кримінального провадження ніким із учасників судового провадження не оспорювалися, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд переконався у правильному розумінні обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності його позиції, а також роз`яснив учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить із такого.
Відповідно до ст. 30 Конституції України, кожному гарантується недоторканність житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. У невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи іншого володіння особи.
Зазначена конституційна норма підлягає застосуванню у цій справі, оскільки предметом судового розгляду є саме порушення права потерпілих на недоторканність їхнього житла. Судом не встановлено будь-яких даних про те, що ОСОБА_5 мав згоду власників або користувачів житла на проникнення до будинків, мав рішення суду чи діяв у передбачених законом невідкладних випадках.
Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Це положення застосовується судом як складова національного законодавства України та додатково підтверджує, що житло особи є особливо захищеним простором, втручання в який можливе лише на законних підставах.
Відповідно до ч. 1 ст. 162 КК України незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи, незаконне проведення в них огляду чи обшуку, а так само незаконне виселення чи інші дії, що порушують недоторканність житла громадян, тягнуть кримінальну відповідальність.
Суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_5 за епізодом від 11.11.2025 року необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 162 КК України як незаконне проникнення до житла особи.
Дії ОСОБА_5 за епізодом від 11.01.2026 року суд також кваліфікує за ч. 1 ст. 162 КК України як незаконне проникнення до житла особи.
Вирішуючи питання про вид та розмір покарання, суд керується ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає у передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не лише кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Згідно зі ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає повне визнання вини, щире каяття, вибачення перед потерпілими та активне сприяння встановленню істини у справі шляхом надання послідовних пояснень.
Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Суд враховує, що ОСОБА_5 раніше не судимий, визнав винуватість, не заперечував фактичних обставин кримінального провадження, майнова шкода потерпілим не заподіяна, цивільні позови не заявлені. Водночас суд бере до уваги, що обвинувачений вчинив два окремих кримінальних проступки проти недоторканності житла, причому другий епізод мав місце після першого, що свідчить про необхідність призначення такого покарання, яке буде достатнім для його виправлення та попередження нових правопорушень.
Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може ухвалити рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_5 можливе без реального відбування призначеного покарання. Такий висновок ґрунтується на тому, що обвинувачений визнав винуватість, розкаявся, майнової шкоди не завдав, потерпілі цивільних позовів не заявляли, а призначення іспитового строку та покладення передбачених законом обов`язків забезпечить належний контроль за його поведінкою.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, суд покладає обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Суд вважає за необхідне покласти на ОСОБА_5 зазначені обов`язки, оскільки вони є співмірними характеру вчиненого, спрямовані на контроль за поведінкою засудженого та відповідають меті його виправлення.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні. Судові витрати відсутні. Цивільні позови не заявлені.
Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, ст.ст. 50, 65, 66, 67, 70, 75, 76, ч. 1 ст. 162 КК України, суд, -
У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, за епізодом від 11 листопада 2025 року та призначити йому покарання у виді 1 року обмеження волі.
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, за епізодом від 11 січня 2026 року та призначити йому покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 рік.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок набирає законної сили через 30 днів з дня його проголошення, якщо його не буде оскаржено в апеляційному порядку.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя:             ОСОБА_8