Номер провадження: 33/813/889/26
Номер справи місцевого суду: 508/236/26 
Головуючий у першій інстанції Банташ Д. С. 
Доповідач Копіца О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., за участі секретаря судового засідання Ровенко А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Племениченка Г.В., в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Миколаївського районного суду Одеської обл. від 25.03.2026 стосовно:
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Олексіївка Миколаївського р-ну Одеської обл., громадянина України, оператора заправних станцій ТОВ «ГАЗ ПОЙНТ», проживає: АДРЕСА_1 ,
- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 161-1 КУпАП
установив:
Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 161-1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. Також з ОСОБА_1 на користь держави стягнуто судовий збір в розмірі 665,60 грн.
Відповідно до вказаної постанови, 06.03.2026 біля 09 год. 35 хв. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , на території АГЗ «ГАЗ ПОЙНТ», здійснив роздрібну торгівлю пальним, а саме: газу, за грошові кошти, не маючи ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 161-1 КУпАП.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
Не погодившись із зазначеною постановою суду, захисник Племениченко Г.В. подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржувана постанова суду підлягає скасуванню з таких підстав:
- суд 1-ої інстанції встановивши, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які б беззаперечно підтверджували право власності іншої особи на реалізоване ОСОБА_1 пальне (газ), в тому числі ТОВ «ГАЗ ПОЙНТ», не врахував ту обставину, що ОСОБА_1 є співробітником ТОВ «ГАЗ ПОЙНТ» з 13.03.2019 та займає посаду оператора заправних станцій відповідно до наказу 16-к від 12.03.2019;
- поза увагою суду залишилось те, що адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 161-1 КУпАП настає для суб`єкта господарювання, а не для будь-якої особи, в той же час ОСОБА_1 є найманим працівником ТОВ «ГАЗ ПОЙНТ», яке відповідно веде господарську діяльність, а саме: оптову торгівлю твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами;
- судом не враховано, що вчинення діяння за ознаками ч. 1 ст. 161-1 КУпАП особою, яка не є суб`єктом господарювання, виключає притягнення такої особи до адміністративної відповідальності за вказаною статтею;
- в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 систематично здійснював продаж палива, водночас необхідною ознакою господарської діяльності є її систематичність; 
- норма ч. 1 ст. 161-1 КУпАП є бланкетною, водночас в протоколі складеному щодо ОСОБА_1 не вказано назву документа та посилання на спеціальний закон.
За таких обставин захисник Племениченко Г.В. просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження в справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення. 
В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник Племениченко Г.В., будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, не з`явилися, клопотань про відкладання розгляду справи не заявляли.
Враховуючи неявку ОСОБА_1 та його захисника Племениченко Г.В. в судове засідання, апеляційний суд, керуючись приписами ч. 1 ст. 268 та ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважає за можливе проводити апеляційний розгляд заїх відсутності та фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювати.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та ретельно дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Приписами ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно із ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Положеннями ст. 278 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Тобто, під час розгляду справи, законодавець покладає на суд обов`язок, обумовлений з`ясуванням істотних обставин справи, перелік яких регламентовано законом, які слугують правовими підставами (підґрунтям) для прийняття рішення про визнання особи винуватою у скоєнні інкримінованого правопорушення та застосування до неї заходу державного примусу у вигляді накладення стягнення.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При розгляді даної справи, місцевий суд вказаних вище вимог закону не дотримався, оскільки не звернув увагу на неналежне оформлення матеріалів справи органом, який складав протокол, з необхідною та достатньою повнотою не встановив фактичні обставини справи, в наслідок чого прийняв передчасне рішення про накладання стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 161-1 КУпАП.
Такий висновок місцевого суду є необґрунтованим та передчасним, оскільки протокол про адміністративне правопорушення, не відповідає вимогам закону, а його суттєва неповнота та суперечливість унеможливлюють прийняття остаточного рішення судом, без усунення недоліків органом який складав протокол про адміністративне правопорушення.
Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.06.2006 суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
В розумінні ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення є кримінальним провадженням, тому до таких справ за аналогією можливо застосувати принципи кримінального процесу.
А відтак, у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа, та потерпілий додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.
Поширення стандартів кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення, безсумнівно, зумовлює необхідність дотримання особливих вимог до процедури збирання, подання та оцінки доказів, а також до вмотивованості судових рішень, які у разі визнання особи винною повинні містити відповідні достатні мотиви, які дали змогу спростувати презумпцію невинуватості та призначити пропорційне вчиненому покарання.
У рішенні у справі «Олег Колесник проти України» ЄСПЛ вказав, що вимоги пункту 3 статті 6 Конвенції слід розглядати як конкретні аспекти права на справедливий судовий розгляд, гарантованого п. 1 ст. 6 Конвенції, і завдання суду полягає у тому, щоб з`ясувати, чи був увесь зазначений процес, включно зі способом, у який здійснювався збір доказів, «справедливим» у значенні п. 1 ст. 6 Конвенції.
Протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП, який є підставою для подальшого провадження у справі, після його складання особа вважається притягнутою до адміністративної відповідальності. 
Зміст протоколу про адміністративне правопорушення повинен чітко відповідати приписамст.256 КУпАП, особливо в частині викладення фабули правопорушення, яка, як зазначено вище фактично є обвинуваченням.
При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, до нього висуваються певні вимоги, а обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд, згідно загальних засад судочинства.
Доведення вини правопорушника покладається на орган, який складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.
Так, ст.256КУпАП регламентовано, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Крім того, згідно із п.п. 5, 9, 15 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015 протокол про адміністративне правопорушення складається на спеціальному бланку, що виготовлений друкарським способом згідно з технічним описом бланка протоколу про адміністративне правопорушення, на якому проставлено відповідні серію та номер.
При складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема: у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).
До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).
Диспозицією ч.1 ст.161-1 КУпАП передбачено, що адміністративна відповідальність настає у разі оптової або роздрібної торгівлі пальним без державної реєстрації суб`єктом господарювання або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання, передбачено законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).
Таким чином, об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у діяльності, що містить ознаки господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності, або здійсненні без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.
Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 161-1 КУпАП України, є будь-яка особа, яка порушила порядок торгівлі пальним.
Водночас, відповідно до ст. 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі - ЗУ «Про державне регулювання виробництва пального») роздрібна торгівля пальним це діяльність із придбання або отримання та подальшого продажу або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик з автозаправної станції/автогазозаправної станції/газонаповнювальної станції/газонаповнювального пункту та інших місць роздрібної торгівлі через паливо роздавальні колонки та/або оливо роздавальні колонки та/або реалізація скрапленого вуглеводневого газу в балонах для побутових потреб населення та інших споживачів.
Згідно із ч.ч. 2, 5 ст. 29 Закону України «Про державне регулювання виробництва пального», роздрібна торгівля пальним здійснюється суб`єктом господарювання за наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним. Суб`єкти господарювання отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.
Як убачається з матеріалів справи протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 761921 від 06.03.2026було складено працівником Національної поліції відносно ОСОБА_1 
Оскільки диспозиція ч. 1ст. 161-1 КУпАП є бланкетною, у протоколі необхідним є зазначення, які норми та якого нормативно-правового акту були особою порушені.
Натомість, в цій справі уповноважений суб`єкт лише обмежився вказівкою про те, що ОСОБА_1 перебуваючи на території АГЗ «GAS POINT» здійснюючи господарську діяльність, здійснив роздрібну торгівлю пальним, а саме газом за грошові кошти, не маючи ліцензії на право роздрібну торгівлю пальним, не зазначивши відповідний нормативно-правовий акт, який встановлює такий обов`язок для особи.
З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 працює в ТОВ «ГАЗ ПОЙНТ» з 13.03.2019 та займає посаду оператора заправних станцій, що підтверджується наказом 16-к від 12.03.2019.
Господарську діяльність ТОВ «ГАЗ ПОЙНТ» здійснює за адресою: Одеська область, Березівський район, селище Миколаївка, вул. Центральна буд. 2, й саме за цією адресою 06.03.2026 державним інспектором відділу за контролем підакцизних товарів ОСОБА_2 на виконання наказу ГУ ДПС в Одеській області від 05.03.2026 № 2002-п «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «ГАЗ ПОЙНТ» здійснено виїзд, з метою проведення фактичної перевірки ТОВ «ГАЗ ПОЙНТ» (а.с. 7).
З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що саме за вказаною адресою суб`єкта господарювання ТОВ «ГАЗ ПОЙНТ» ОСОБА_1 здійснив господарську діяльність, а саме: роздрібну торгівлю газом за грошові кошти не маючи ліцензії на право роздрібну торгівлю пальним.
Разом з цим, до протоколу про адміністративне правопорушення не додано належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 є посадовою особою, відповідальною за діяльність суб`єкта господарювання ТОВ «ГАЗ ПОЙНТ», в тому числі в частині одержання документа дозвільного характеру для оптової або роздрібної торгівлі пальним, а отже апеляційний суд позбавлений можливості встановити чи є ОСОБА_1 суб`єктом даного правопорушення.
Таким чином, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 761921 від 06.03.2026, складеному відносно ОСОБА_1 , не чітко викладена суть правопорушення передбаченого ч.1 ст.161-1 КУпАП, оскільки не зрозуміло, які норми та законодавчі приписи в частині правил торгівлі пальним, одержання документа дозвільного характеру для оптової або роздрібної торгівлі пальним були порушені та чи покладені на особу, яка притягається до відповідальності, відповідні посадові обов`язки з одержання документа дозвільного характеру.
Крім того, в протоколі також в графі: «місце роботи (навчання), посада» вказано, що ОСОБА_1 займає посаду оператора ТОВ «ГАЗ ПОЙНТ», відповідні функції ним були здійснені й під час контрольної перевірки діяльності ТОВ «ГАЗ ПОЙНТ», що зафіксовано на відеозаписі події.
Водночас, в матеріалах справи відсутня посадова інструкція оператора заправних станцій ТОВ «ГАЗ ПОЙНТ», що позбавляє апеляційний суд можливості встановити об`єм посадових обов`язків ОСОБА_1 .
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 2, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини в сфері господарської діяльності» від 25.04.2003, під господарською діяльністю слід розуміти діяльність фізичних і юридичних осіб, пов`язану з виробництвом чи реалізацією продукції (товарів), виконанням робіт чи наданням послуг з метою одержання прибутку (комерційна господарська діяльність) або без такої мети (некомерційна господарська діяльність). Підприємницька діяльність є одним із видів господарської діяльності, обов`язкові ознаки якої безпосередність і систематичність її здійснення з метою отримання прибутку.
Під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто, провадиться зазначеною особою безпосередньо, самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.
Таким чином, здійснення найманим працівником лишесвоїх функціональних обов`язків з продажу пального на території суб`єкта господарювання, в тому числі з використанням обладнання такого суб`єкта, тобто не окремо від суб`єкта господарювання, не може вважатися господарською діяльністю та не свідчить про порушення порядку торгівлі пальним, отже як наслідок не охоплюється складом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 161-1 КУпАП. 
В той же час,представниками податкового органуфактична перевірка здійснювалась відносно суб`єкта господарювання ТОВ «ГАЗ ПОЙНТ», а не щодо фізичної особи ОСОБА_1 , який на час перевірки перебував у трудових відносинах з ТОВ «ГАЗ ПОЙНТ».
Так, відповідно до ст. 86.1 ПКУкраїнирезультати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Натомість, в матеріалах справи відсутній результат фактичної перевірки ТОВ «ГАЗ ПОЙНТ» у формі акту або довідки, як це регламентовано ст. 86 ПКУ (п. 80.10 ПКУ), при цьому протокол складено посадовою особою Національної поліції, а не уповноваженою посадовою особою центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та його територіальних органів, яким і було ініційовано проведення відповідної перевірки.
Окрім того, санкція ч. 1 ст. 161-1КУпАП передбачає адміністративне стягнення у виді штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією пального, транспортних засобів, ємностей та обладнання, що використовувалися для реалізації такого пального, грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення.
Разом з тим, протокол та матеріали додані до нього не містять даних щодо вилучення пального та обладнання, що використовувалось для його реалізації, а також грошей, одержаних внаслідок вчинення правопорушення, зокрема 400 грн, які були отримані за результатами продажу пального під час контрольної перевірки.
Враховуючи, що санкція адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 161-1КУпАП, є безальтернативною, відсутність вказаної вище інформації, унеможливлює застосування до особи додаткового стягнення у виді конфіскації, що й не було зроблено судом 1-ої інстанції.
Отже, апеляційний суд вважає, що не врахувавши всіх вищевказаних недоліків матеріалів справи про адміністративне правопорушення, суд 1-ої інстанції прийняв передчасне рішення в справі, в зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню.
З урахуванням викладеного, усунути встановлені під час апеляційного перегляду недоліки неможливо, з огляду на що апеляційний суд вважає необхідним матеріали провадження повернути уповноваженому суб`єкту, а саме інспектору поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення, якому необхідно під час доопрацювання матеріалів справи про адміністративне правопорушення протокол про адміністративне правопорушення ВАД № 761921 від 06.03.2026привести у відповідність до вимог закону з врахуванням вказівок апеляційного суду, наданих в мотивувальній частині цієї постанови.
Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ суд не має права відшукувати докази на наявність або відсутність винуватості вини особи, яка притягається до відповідальності, тобто не має права перебирати на себе функції сторони обвинувачення.
На думку апеляційного суду, оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення з порушенням процесуальних норм, фактично призвело до порушення приписів ст. 256 КУпАП, а для особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення – порушує право на захист, що регламентовано положеннями ст. 63 Конституції України.
Згідно із п. 4 Рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (ст.ст. 1,3, ч. 2 ст. 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч. 2 ст. 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ч. 3 ст. 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України(ч. 1 ст. 64).
Крім того, апеляційний суд вважає, що у даному випадку для прийняття рішення на користь або проти особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, орган, який зобов`язаний на збирання доказів для підтвердження фактів і обставин, що відображені в протоколі, так само і місцевий суд, який зобов`язаний на основі суворого додержання законності, прийняти законне та обґрунтоване рішення, вчинити всі дії спрямовані на повноту здійснення ними дій, що передбачені наданими їм повноваженнями.
Приймаючи рішення про скасування оскарженої постанови суду 1-ої інстанції з поверненням для належного оформлення та доопрацювання матеріалів справи органу, який складав протокол, апеляційний суд враховує практику ЄСПЛ.
Так, у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
При цьому, враховуючи, що розгляд справи в суді здійснюється лише в межах перевірки тих обставин, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та матеріалах долучених до нього, які були зібрані органом, який склав протокол, та для з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, на суд не може бути покладена функція збирання доказів, оскільки таким чином буде порушено принцип змагальності.
За наведених обставин та враховуючи те, що без усунення недоліків матеріалів справи про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості прийняти остаточне обґрунтоване рішення по суті справи, матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 підлягають поверненню до ВП № 1 Березівського РВП ГУНП в Одеській обл. для належного оформлення матеріалів адміністративної справи та подальшого прийняття рішення.
Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 283, 294 КУпАП апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника Племениченка Г.В., в інтересах ОСОБА_1 – задовольнити частково.

Постанову Миколаївського районного суду Одеської обл. від 25.03.2026 про накладення стягнення на  ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 161-1 КУпАП – скасувати.
Матеріали справи про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 161-1 КУпАП повернути до ВПД № 1 Березівського РВП ГУНП в Одеській обл. для дооформлення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца