РІШЕННЯ
Іменем України

24 червня 2026 року 	м. Чернігів	справа № 927/404/26 	

Господарський суд Чернігівської області у складі Шморгуна В. В., розглянувши матеріали справи у порядку спрощеного позовного провадження

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Мена-Авангард”,
вул. Піщанівська, 28, м. Мена, Корюківський район, Чернігівська область, 15600, код ЄДРПОУ 30481568,
до відповідача: Менської міської ради,
вул. Героїв АТО,6, м. Мена, Корюківський район, Чернігівська область, 15600, код ЄДРПОУ 04061777,
Предмет спору: про визнання права власності

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:
не викликались

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Мена-Авангард” через підсистему “Електронний суд” звернулося до суду з позовом до Менської міської ради про визнання за позивачем права власності на квартиру площею 25,5 кв.м., що розташована за адресою: вул. Олександра Мигулі, 34-Б, кв.№10, м. Мена, Корюківський район, Чернігівська область, реєстраційний номер у Реєстрі будівельної діяльності ТІ01:9649-9623-7446-5291.

Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 11.05.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визнано справу малозначною та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено учасникам справи строки подання заяв по суті.
Ухвала суду від 11.05.2026 доставлена учасникам справи до їх електронного кабінету ЄСІТС 11.05.2026 о 16:25, 16:28, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.
Отже, останнім днем для подання відповідачем відзиву на позов є 26.05.2026 включно.
27.05.2026 від представника відповідача – Марцевої Тетяни через підсистему “Електронний суд” надійшов відзив на позовну заяву №04-18/934 датований 21.05.2026, який був сформований підсистемі “Електронний суд” 27.05.2026, тобто з пропуском встановленого судом процесуального строку.
Ухвалою суду від 29.05.2026 відзив на позов Менської міської ради залишено без розгляду, оскільки відзив на позовну заяву подано відповідачем з пропуском процесуального строку, встановлених судом для його подання, за відсутності заяви про його поновлення та поважних причин його пропуску.
Інших заяв та клопотань від сторін до суду не надходило.
Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.
Згідно з ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи учасників справи.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до рішення виконавчого комітету Менської міської ради Менського району Чернігівської області № 123 від 25.04.2025 визнано право власності за СК “Авангард” (правонаступником якого є позивач) на спірну квартиру, проте свідоцтво про право власності на цей об`єкт відсутнє, що позбавляє позивача, на балансі якого знаходиться об`єкт нерухомості, можливості зареєструвати спірний об`єкт у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У зв`язку з відсутністю законодавчо визначеного механізму для набуття права власності на спірний об`єкт нерухомості у позасудовий спосіб, позивач фактично позбавлений будь-якої законної можливості захисту своїх прав, аніж шляхом звернення до суду для визнання права власності на вказаний об`єкт нерухомості.
Відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень у встановлений судом процесуальний строк до суду не надходило.
Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.
Оскільки відповідач не подав відзив у встановлений судом процесуальний строк, справа вирішується за наявними у ній матеріалами. 

Обставини, які є предметом доказування у справі. Докази, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.
Рішенням Менської міської ради №318 від 26.09.2022 «Про перейменування об?єктів топономіки на території населених пунктів Менської міської територіальної громади» вулицю Сидоренка перейменовано на вулицю Григорія Кочура. 
Рішенням Менської міської ради №490 від 27.08.2025 «Про перейменування вулиці Григорія Кочура в місті Мена Чернігівської області» вулицю Григорія Кочура перейменовано на вулицю Олександра Мигулі.
Згідно з рішенням виконавчого комітету Менської міської ради Чернігівської області від 25.04.2002 № 123 за сільськогосподарським кооперативом “Авангард” визнано право на житлові будинки, зокрема, на квартиру за адресою: вул. Сидоренка (наразі – Олександра Мигулі), б. 34-Б, за номером 10, у м. Мена Корюківського району Чернігівської області. 
Рішення прийняте Менською міською радою в межах її повноважень на підставі чинної на той час Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб (затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.1998 № 121, що втратив чинність 06.08.2012). 
Вказаним рішенням оформлення свідоцтв про право власності на об`єкти нерухомого майна доручено Чернігівському МБТІ.
Як встановлено судом, Комунальним підприємством «Чернігівське МБТІ» Чернігівської обласної ради право власності на квартиру за адресою: вул. Григорія Кочура (наразі – Олександра Мигулі), б. 34-Б, за номером 10 не зареєстровано, про що зазначено Товариством з обмеженою відповідальністю “Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації” у листі від 25.06.2024 № 213.
Згідно з відомостями внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань правонаступником Сільськогосподарського кооперативу “Авангард” є Товариство з обмеженою відповідальністю “Мена-Авангард”, код ЄДРПОУ 30481568 (позивач у справі). 
24.06.2024 Товариством з обмеженою відповідальністю “Мена-Авангард” виготовлено технічний паспорт на об`єкт нерухомості: квартиру №10, загальною площею 38,6 кв. м, по вул. Кочура Григорія (наразі – Олександра Мигулі), буд. № 34-Б, у м. Мена Корюківського району Чернігівської області.
Матеріали справи містять витяг з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (реєстраційний номер ТІ01:9649-9623-7446-5291), здійснений Товариством з обмеженою відповідальністю “Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації”.
Спірний об`єкт нерухомості обліковується на балансі Товариства з 15.05.1988, після введення його в експлуатацію, інвентарний номер: 04007.
З метою здійснення державної реєстрації права власності на спірний об`єкт нерухомості, ТОВ “Мена-Авангард” звернулось до Менської міської ради з проханням видати свідоцтво про право власності на цей об`єкт згідно з рішенням виконкому Ради від 25.04.2002 № 123, проте отримало відмову в вчиненні Радою зазначених дій, оскільки питання, порушене заявником, знаходиться поза межами повноважень Ради, з огляду на зміни в чинному законодавстві (лист від 30.10.2024 № 04-14/2041).
Згідно з рішенням про відмову в проведенні реєстраційних дій від 21.04.2026 № 84392858 державного реєстратора прав на нерухоме майно Савченко Л.С. Товариству з обмеженою відповідальністю “Мена-Авангард” відмовлено в проведенні реєстраційних дій у зв?язку з тим, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.
В зв`язку з відсутністю законодавчо визначеного механізму для набуття права власності на спірний об`єкт нерухомості, у позасудовий спосіб, позивач фактично позбавлений будь-якої законної можливості захисту своїх прав, ніж шляхом звернення до суду для визнання права власності на вказаний об`єкт нерухомості, у порядку статті 392 Цивільного кодексу України.

Оцінка суду.
Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України цивільні права й обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.
Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначений в статті 16 ЦК України, зокрема, шляхом визнання права.
Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно до статей 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні.
За статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Традиційно підстави набуття права власності поділяють на первісні (набуття права власності вперше, незалежно від волі попередніх власників) і похідні (зміна власника). Розглядаючи спори про захист права власності, набутого в похідний спосіб, судам необхідно враховувати імовірність наявності прав на відповідне майно в інших осіб.
Відповідно до положень ЦК України до первісних підстав набуття права власності належать набуття права на новостворене майно, у тому числі об`єкт будівництва (стаття 331 ЦК України), переробка речі (стаття 332 ЦК України), привласнення загальнодоступних дарів природи (стаття 333 ЦК України), набувальна давність (стаття 344 ЦК України) та інші.
Найбільш поширеними похідними способами набуття права власності юридичними особами є набуття права власності на підставі правочинів (стаття 334 ЦК України) та внаслідок правонаступництва (стаття 107 ЦК України). У похідних способах набуття права власності на майно судам необхідно враховувати вірогідність наявності на це майно прав інших осіб – не власників, наприклад, іпотекодержателя, заставодержателя, орендаря, іншого суб`єкта обмеженого речового права. Ці права, як правило, не повинні втрачатися при зміні власника речі, яка переходить до нового власника, маючи обтяження. 
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише в випадках і в порядку, установлених законом (стаття 319 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (частина 2 статті 328 ЦК України).
За статтею 392 ЦК України власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності.
Суб`єктом вимог про визнання права власності може бути будь-яка особа, яка вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності в зв`язку з наявністю щодо цього майна сумнівів у третіх осіб або претензіями третіх осіб чи необхідністю отримати правовстановлюючі документи.
Позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли створюється неможливість реалізації позивачем права власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів. 
Матеріалами справи підтверджується, що ТОВ “Мена-Авангард” (код ЄДРПОУ 30481568), на балансі якого знаходиться об`єкт нерухомості: квартира за № 10, по вул. Олександра Мигулі, буд. № 34-Б, у м. Мена Корюківського району Чернігівської області, є правонаступником Сільськогосподарського кооперативу “Авангард” – власника цього майна згідно з рішенням виконавчого комітету Менської міської ради Чернігівської області від 25.04.2002 № 123, отже аналіз доводів позивача відносно заявлених вимог, поданих доказів, їх взаємозв`язок, в сукупності з урахуванням змісту статей 75-79, 86 ГПК України, дає суду дійти висновку про наявність підстав для задоволення цього позову.
Як вбачається з наданих позивачем документів, а саме: витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (реєстраційний номер ТІ01:9649-9623-7446-5291), Звіту про оцінку майна (квартири АДРЕСА_1 ), технічного паспорту від 24.06.2024 на цю квартиру (інвентаризаційна справа №4204), листа ТОВ “Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації” №213 від 25.06.2024, спірна квартира №10, по вул. Олександра Мигулі, буд. № 34-Б, у м. Мена Корюківського району Чернігівської області, має загальну площу 38,6 кв. м, житлову – 20,6 кв.м.
Натомість у прохальній частині позовної заяви позивач просить суд визнати за ним право власності на квартиру площею 25,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер у Реєстрі будівельної діяльності ТІ01:9649-9623-7446-5291.
Приймаючи до уваги, що за наданими позивачем доказами площа спірної квартири №10, по вул. Олександра Мигулі, буд. № 34-Б, у м. Мена Корюківського району Чернігівської області, право власності за якою просить визнати позивач, становить 38,6 кв.м., суд доходить висновку про те, що позивачем при підготовці позовної заяви було допущено виключно технічну описку щодо площі спірної квартири та помилково зазначено в прохальній частині позову площу спірної квартири 25,5 кв.м. замість 38,6 кв.м.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи. Право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Право на справедливий судовий розгляд, що гарантується статтею 6 § 1, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав (Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Белеш та інші проти Чеської Республіки»).
Позиція Європейського суду з прав людини засвідчує, що основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і держава, у свою чергу, не повинна чинити правових чи практичних перешкод для здійснення цього права. Застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства.
Суди мають враховувати обов`язок суду сприяти учасникам справи у реалізації їх процесуальних прав з дотриманням принципу розумності та пропорційності, з метою уникнення надмірного формалізму із додержанням балансу між доступом до правосуддя та повагою до вимог процесуального закону.
У постанові Верховного Суду від 12.01.2022 у справі № 234/11607/20 зроблено висновок, що при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тобто заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.
З огляду на викладене, керуючись завданням господарського судочинства, маючи на меті забезпечення дійсного вирішення правового спору між сторонами, враховуючи основні засади господарського судочинства, зокрема, розумність строків розгляду справи судом, забезпечення рівності всіх учасників судового процесу перед законом та з метою уникнення надмірного формалізму, суд вважає за можливе задовольнити позов про визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю “Мена-Авангард” права власності на квартиру загальною площею 38,6 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер у Реєстрі будівельної діяльності ТІ01:9649-9623-7446-5291.

Висновки суду.
Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 ГПК України).
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), які містяться в справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Інші докази та пояснення учасників справи судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду. 
За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", “Серявін та інші проти України” обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. 
Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясовано усі питання, винесені на його розгляд.
За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат.
При ухваленні рішення в справі суд у тому числі вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.
За приписами ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається в спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За частиною 9 цієї статті Кодексу в випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Суд, врахувавши приписи ч. 9 ст. 129 ГПК України, покладає судові витрати по сплаті судового збору в сумі 6453,53 грн, сплачені згідно з платіжною інструкцією №10549 від 24.04.2026 на позивача, оскільки спір виник з вини СК “Авангард” (правонаступником якого є позивач), який своєчасно не вжив заходів з метою належного оформлення права власності на спірний об`єкт нерухомості.
Керуючись ст. 14, 73, 74, 79, 86, 129, 165, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:
1. Позов задовольнити повністю.
2. Визнати право власності Товариства з обмеженою відповідальністю “Мена-Авангард” (вул. Піщанівська, 28, м. Мена, Корюківський район, Чернігівська область, 15600, код ЄДРПОУ 30481568) на квартиру, загальною площею 38,6 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер у Реєстрі будівельної діяльності ТІ01:9649-9623-7446-5291.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України. 

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/. 

Суддя В. В. Шморгун