1	Справа № 335/4240/25  3/335/3/2026 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2026 року м. Запоріжжя

Суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя Мінаєв М.М., розглянувши об`єднані в одне провадження матеріали справи про адміністративні правопорушення, які надійшли від УПП в Запорізькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою АДРЕСА_2 ,
за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
ВстановиВ:
05.05.2025 до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя надійшла справа про адміністративне правопорушення № 335/4240/25 (провадження № 3/335/1270/2025) за протоколом ЕПР1 № 309282, від 23.04.2025, складеним відносно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Відповідно до вказаного протоколу, 23.04.2025 близько 07 год 50 хв., водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mitsubishi Outlander Sport, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись біля будинку № 78 по вулиці Перемоги у місті Запоріжжя, під час зміни напрямку руху не переконалась у безпеці та скоїла зіткнення з автомобілем ВАЗ-21101, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , чим порушила п. 10.1 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП. Автомобілі отримали механічні ушкодження, травмованих немає.
Крім того, одночасно до суду надійшла справа про адміністративне правопорушення № 335/4272/25 (провадження № 3/335/1283/2025) за протоколом ЕПР1 № 309297 від 23.04.2025, складеним відносно ОСОБА_2 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Відповідно до вказаного протоколу, 23.04.2025 близько 07 год 50 хв., водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом ВАЗ-21101, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись біля будинку № 78 по вулиці Перемоги у місті Запоріжжя, не переконався у безпеці та скоїв зіткнення з автомобілем Mitsubishi Outlander Sport, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , чим порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП. Автомобілі отримали механічні ушкодження, травмованих немає.
Постановою від 05.06.2025 вказані справи були об`єднані в одне провадження.
Під час судового розгляду водій ОСОБА_1 пояснила, що 23.04.2025 близько 07 год 50 хв. рухалась на автомобілі Mitsubishi Outlander Sport, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вулиці Перемоги у місті Запоріжжя, зі сторони Палацу спорту «Юність» в сторону вул. Яценка, у правій смузі. Маючи намір повернути праворуч по ходу її руху у бік лікарні (вона їхала на роботу), перед початком повороту вона бачила, що по другорядній дорозі, яка виходить на перехрестя з вулицею Перемоги та заїздом на територію лікарні, на відстані 5-6 метрів рухався автомобіль ВАЗ, наближаючись до вказаного перехрестя. Оскільки вказаний автомобіль безпосередньої перешкоди чи небезпеки не створював, водій ОСОБА_1 увімкнула сигнал правого повороту, і, зменшивши швидкість свого автомобіля до 5-10 км/год, почала виконувати маневр повороту. Однак, коли вона передньою частиною свого автомобіля перетнула умовну межу між проїзною частиною вулиці Перемоги у заїздом на територію лікарні, вказаний автомобіль ВАЗ наблизився та здійснив наїзд на її автомобіль, вдаривши своєю лівою передньою частиною праву передню частину її автомобіля, пошкодивши праве колесо, праву частину переднього бамперу, передню частину правого переднього крила. Від вказаного удару автомобіль ВАЗ відкотився назад на незначну відстань і зупинився. Сама ОСОБА_1 також після контакту автомобілів зупинився, і викликала патрульну поліцію.
Водій ОСОБА_2 пояснив, що 23.04.2025 близько 07 год 50 хв. дійсно рухався на автомобілі ВАЗ-21101, реєстраційний номер НОМЕР_2 , другорядною дорогою, що становила собою виїзд на перехрестя з вулицею Перемоги та заїздом на територію лікарні. Наблизившись до проїзної частини вулиці Перемоги, ОСОБА_2 зупинився, щоб впевнитись у можливості продовжити рух і виїхати на вказану вулицю. При цьому його автомобіль стояв під кутом по відношенню до цієї вулиці. Однак в ту же секунду він відчув удар і побачив, що автомобіль Mitsubishi Outlander Sport, зіткнувся з його автомобілем, вдарившись своєю передньою правою частиною в ліву передню фару його автомобіля, пошкодивши капот, ліву передню фару, ліву частину бампера та переднє ліве крило.
Також в судовому засіданні надала показання свідок ОСОБА_3 , яка надала показання, тотожні показанням ОСОБА_1 .
Постановою суду від 20.06.2025 було призначено судову автотехнічну та транспортно-трасологічну експертизу за експертними спеціальностями 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» та 10.4 “Транспортно-трасологічні дослідження”, на вирішення якої поставлено такі питання:
1)Як з технічної точки зору відповідно до вимог Правил дорожнього руху України повинні були діяти кожен з водіїв у дорожній ситуації, що склалася?
2)Дії кого з водіїв не відповідають вимогам Правил дорожнього руху України та знаходяться у причинному зв`язку зі скоєнням зіткнення?
3)Чи мав кожен з водіїв технічну можливість уникнути зіткнення з іншим автомобілем в даній дорожній ситуації?
4)Який з транспортних засобів в момент зіткнення рухався, а який стояв?
5)Який механізм контактування цих транспортних засобів?.
Для вирішення вказаних питань експерту були надані вихідні дані, виходячи з пояснень учасників справи, фотознімків розташування транспортних засобів після ДТП та схеми ДТП, доданої до протоколів, а саме:
1)профіль дороги прямий, дорожнє покриття проїжджої частини асфальтобетонне, сухе;
2)світлий час доби, з природним освітленням;
3)місце зіткнення, відстані до зовнішніх орієнтирів, дорожня розмітка і дорожні знаки, взаємне розташування автомобілів після зіткнення – відповідно до схеми ДТП, доданої до протоколу, та фотознімків, що наявні в матеріалах справи;
4)автомобілі технічно справні;
5)завантаженість кожного з автомобілів – учасників ДТП – водій та один пасажир;
6)швидкість кожного з автомобілів в момент зіктнення – 5-10 км/год;
7)дорожня обстановка, виходячи з пояснень водія ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3 :
23.04.2025 близько 07 год 50 хв. рухалась на автомобілі Mitsubishi Outlander Sport, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вулиці Перемоги у місті Запоріжжя, зі сторони Палацу спорту «Юність» в сторону вул. Яценка, у правій смузі. Маючи намір повернути праворуч по ходу її руху у бік лікарні (вона їхала на роботу), перед початком повороту вона бачила, що по другорядній дорозі, яка виходить на перехрестя з вулицею Перемоги та заїздом на територію лікарні, на відстані 5-6 метрів рухався автомобіль ВАЗ, наближаючись до вказаного перехрестя. Оскільки вказаний автомобіль безпосередньої перешкоди чи небезпеки не створював, водій ОСОБА_1 увімкнула сигнал правого повороту, і, зменшивши швидкість свого автомобіля до 5-10 км/год, почала виконувати маневр повороту. Однак, коли вона передньою частиною свого автомобіля перетнула умовну межу між проїзною частиною вулиці Перемоги у заїздом на територію лікарні, вказаний автомобіль ВАЗ наблизився та здійснив наїзд на її автомобіль, вдаривши своєю лівою передньою частиною праву передню частину її автомобіля, пошкодивши праве колесо, праву частину переднього бамперу, передню частину правого переднього крила. Від вказаного удару автомобіль ВАЗ відкотився назад на незначну відстань і зупинився. Сама ОСОБА_1 також після контакту автомобілів зупинився, і викликала патрульну поліцію;
8)дорожня обстановка, виходячи з пояснень водія ОСОБА_2 :
23.04.2025 близько 07 год 50 хв. рухався на автомобілі ВАЗ-21101, реєстраційний номер НОМЕР_2 , другорядною дорогою, що становила собою виїзд на перехрестя з вулицею Перемоги та заїздом на територію лікарні. Наблизившись до проїзної частини вулиці Перемоги, ОСОБА_2 зупинився, щоб впевнитись у можливості продовжити рух і виїхати на вказану вулицю. При цьому його автомобіль стояв під кутом по відношенню до цієї вулиці. Однак в ту же секунду він відчув удар і побачив, що автомобіль Mitsubishi Outlander Sport, зіткнувся з його автомобілем, вдарившись своєю передньою правою частиною в ліву передню фару його автомобіля, пошкодивши капот, ліву передню фару, ліву частину бампера та переднє ліве крило;
момент виникнення небезпеки для обох водіїв – учасників ДТП – момент початку виконання автомобілем Mitsubishi Outlander Sport, реєстраційний номер НОМЕР_1 , маневру повороту праворуч на другорядну дорогу, а саме на заїзд до території лікарні
Постановою суду від 19.09.2025 при вирішенні клопотання експерта про надання додаткових вихідних даних, за результатами обговорення цього клопотання учасниками справи, було визначено такі додаткові вихідні дані:
в результаті ДТП в автомобілі Mitsubishi Outlander Sport, реєстраційний номер НОМЕР_1 , була пошкоджена і відірвана від корпусу автомобіля накладна арка переднього правого колеса, що залишилась біля вказаного колеса; також був пошкоджений бачок з рідиною для омивання лобового скла, яка витекла з бачка і розлилась у напрямку уклону, під яким знаходиться ділянка проїзної частини, на якій сталася ДТП;
що при контакті автомобілів в автомобілі ВАЗ-21101, реєстраційний номер НОМЕР_2 , було пошкоджене ліве переднє крило, а також розбита передня ліва блок-фара, частина скла від якої розсипалась біля автомобіля;
відстані до найближчих точок прив`язки – ті, що нанесені на схемі ДТП, що є додатком до протоколу і наявна в матеріалах справи.
За висновком експерта № 717-25 від 12.11.2025, складеним судовим експертом Запорізького відділення Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Місько А.А., з урахуванням наданих йому вихідних даних вирішити питання про механізм дорожньо-транспортної пригоди, а також про те, який з транспортних засобів в момент ДТП рухався, а який стояв, і хто з водіїв мав технічну можливість уникнути зіткнення, - не надається за можливе. Враховуючи вказані вихідні дані, водій ОСОБА_1 в даній дорожній ситуації повинна була діяти відповідно до вимог п. п. 10.1, 10.5 Правил дорожнього руху, а водій ОСОБА_2 – відповідно до вимог п. п. 16.3, 16.11 Правил дорожнього руху, зайнявши при цьому відповідне крайнє положення на проїзній частині, яка призначена для руху в цьому напрямку, керуючись вимогами п. 10.4 Правил дорожнього руху. Питання про те, дії кого з водіїв не відповідають вимогам Правил дорожнього руху та перебувають у причинному зв`язку з подією ДТП, може бути вирішене після з`ясування дійсних обставин розвитку події та подальшої оцінки дій учасників ДТП в дорожній ситуації, що розглядається.
04.02.2026 від захисника ОСОБА_2 , адвоката Собини П.М., надійшло ще одне клопотання про призначення комплексної транспортно-трасологічної та автотехнічної судової експертизи, на вирішення якої просив поставити такі питання:
1.Рухався чи стояв автомобіль ВАЗ днз НОМЕР_2 в момент зіткнення? 2.Як повинен був діяти при даній дорожній обстановці водій автомобіля ВАЗ днз НОМЕР_2 ОСОБА_2 ? 3.Чи мав водій автомобіля ВАЗ днз НОМЕР_2 ОСОБА_2 технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем Mitsubishi Outlander Sport днз. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 ? 4.Чи мається невідповідність Правилам дорожнього руху України в діях водія автомобіля ВАЗ днз НОМЕР_2 ОСОБА_2 ? 5.Як повинен був діяти при даній дорожній обстановці водій автомобіля Mitsubishi Outlander Sport днз. НОМЕР_1 ОСОБА_1 ? 6.Чи мала водій автомобіля Mitsubishi Outlander Sport днз. НОМЕР_1 ОСОБА_1 технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем ВАЗ днз НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 ? 7.Чи мається невідповідність Правилам дорожнього руху України в діях водія автомобіля Mitsubishi Outlander Sport днз. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , якщо так, то чи знаходяться вони у прямому причинному зв`язку з ДТП та завданням іншій стороні майнової шкоди?
Для відповіді на ці питання захисник просив надати експерту ті самі вихідні дані, що були зазначені у постанові від 20.06.2025.
Постановою суд від 04.02.2026 у задоволенні вказаного клопотання було відмовлено з тих підстав, що у клопотанні було відсутнє обґрунтування того, з яких підстав Висновок експерта № 717-25 від 12.11.2025 не може бути покладений в основу судового рішення по суті справи, яким матеріалам справи, а також вимогам яких нормативно-правових актів та (або) методологічних матеріалів не відповідає цей висновок. Крім того, суть запропонованих адвокатом ОСОБА_4 питань, незважаючи на їх інше формулювання, зводилось до тих саме питань, що й були поставлені перед експертом у постанові від 20.06.2025. а незгода адвоката Собини П.М. з тим, якій експертній установі було доручено проведення експертизи у справі, також не може бути єдиною підставою для проведення іншої експертизи експертом, зазначеним у його клопотанні.
Під час перебування суду у нарадчій кімнаті щодо винесення вказаної вище постанови за клопотання про призначення експертизи, тобто того ж дня, 04.02.2026, адвокат ОСОБА_4 подав через «Електронний суд» ще одне клопотання про призначення комплексної транспортно-трасологічної та автотехнічної судової експертизи, на вирішення якої просив поставити ті самі питання та ті самі вихідні дані. Від попереднього клопотання вказане клопотання відрізняється наявністю лише одного ствердження у мотивувальній частині, а саме про те, що «По даній справі призначалася експертиза, але там було вказано, що експерт ОСОБА_5 не має повноважень на проведення відповідних експертиз , що не відповідає дійсності, та було вказано вихідні дані, що не відповідали дійсності, а саме, що автомобіль Самойлова рухався в момент ДТП, хоча по показам Самойлова в судовому засіданні його автомобіль стояв, тому при призначенні трасологічного дослідження можливо буде встановити обставини справи та чи правдиві покази Самойлова. Також попередня експертиза не встановлювала обставин чи рухався чи стояв автомобіль Самойлова, так як дослідження з даним автомобілем Самойлова попереднім експертом не проводилося».
Розгляд цього клопотання був відкладений через зайнятість суду та учасників справи в інших судових засіданнях.
В подальшому, в ході обговорення вказаного клопотання адвокат ОСОБА_4 його підтримав, а адвокат Келембет С.В. проти задоволення клопотання заперечував.
В судовому засіданні 09.04.2026 був допитаний експерт ОСОБА_6 щодо наданого ним висновку експертизи, складеного на виконання постанови суду від 20.06.2025. Крім іншого, експерт пояснив, що не існує затвердженої і допущеної до використання методики проведення трасологічної експертизи за умов, коли один із транспортних засобів, пошкоджених під час ДТП, до проведення такої експертизи, пройшов відновлювальний ремонт. Адвокатом Собиною П.М. не надано доводів і доказів, які спростовували б такі ствердження експерта.
Розгляд справи був відкладений за клопотанням адвоката Собини П.М. для надання йому часу для вжиття заходів щодо збирання додаткових доказів, що містили б додаткові вихідні дані.
Станом на 26.05.2026 нових доказів та (або) вихідних даних від адвоката Собини П.М. не надійшло. Своє клопотання від 04.02.2026 він підтримав, пославшись на те, що експерт ОСОБА_6 , у разі недостатності вихідних даних був зобов`язаний звернутись з клопотанням про їх надання, чого не зробив. Тому адвокат Собина П.М. вважає, що інший запропонований ним експерт зможе звернутись з таким клопотанням.
Адвокат Келембет С.В. проти задоволення вказаного клопотання заперечував, посилаючись на те, що воно не містить підстав ані для призначення повторної експертизи.
Постановою суду від 26.05.2026 у задоволенні повторного клопотання адвоката Собини П.М. від 04.02.2026 було відмовлено з тих підстав, що в ньому також відсутнє обґрунтування того, з яких підстав Висновок експерта № 717-25 від 12.11.2025 не може бути покладений в основу судового рішення по суті справи, яким матеріалам справи, а також вимогам яких нормативно-правових актів та (або) методологічних матеріалів не відповідає цей висновок, а також з інших мотивів, викладених у постанові.
Подальший судовий розгляд був відкладений через подання адвокатом Собиною П.М. відводу головуючому судді, а після розгляду цієї заяви іншим складом суду – до 10.06.2026.
В судовому засіданні 10.06.2026 адвокат Собина П.М. повідомив про неможливість взяти участь у судовому розгляді за станом здоров`я, не надавши підтверджуючих документів.
В судове засідання 19.06.2026 адвокат Собина П.М. не з`явився без повідомлення причин.
Адвокат Келембет С.В. просив закрити провадження у справі за відсутності події і складу правопорушення відносно водія ОСОБА_1 та визнати винуватим водія ОСОБА_2 , посилаючись на Висновок експерта № 717-25 від 12.11.2025 та інші наявні у справи докази, зокрема, - фотографії з місця події.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились.
Суд видалився до нарадчої кімнати та призначив оголошення постанови на 09 год. 00 хв. 22.06.2026.
При вирішенні питання про притягнення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП суд виходить з такого.
Статтею 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху, правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
В протоколах щодо обох водіїв – учасників ДТП зазначено, що кожен з них при зміні напрямку руху не переконався у безпечності свого маневру і вчинив зіткнення з іншим автомобілем.
Обом учасниками ДТП інкриміноване порушення лише п. 10.1 Правил дорожнього руху, яким передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Оцінюючи в сукупності додані до протоколу письмові докази, висновок експерта, а також заслухані в судовому засіданні показання учасників ДТП та свідка, суд, керуючись положеннями ст. ст. 251, 252 КУпАП, виходить з декількох фундаментальних правових позицій.
Щодо протоколу про адміністративне правопорушення як акту обвинувачення.
Так, згідно з ч. 1 ст. 254 КУпАП при вчиненні адміністративного правопорушення складається протокол. За своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на його доказову силу, однак, виходячи з приписівстатті 251 КУпАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Слід зазначити, що протокол повинен складатися у точній відповідності із законом, оскільки відповідно до приписів ст.254 КУпАП за своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку. 
Складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Відповідно до змістуст. 279 КУпАП, при розгляді справи про притягнення конкретної особи до адміністративної відповідальності, саме протокол про адміністративне правопорушення, як процесуальний документ є предметом дослідження та оцінки суддею в судовому засіданні при розгляді справи по суті.
Системний аналіз приписів ст. ст. 7, 254, 279 КУпАП визначає, що суд здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення та вирішує питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення складеного щодо неї.
Згідно зістаттею 2 Закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» рішення ЄСПЛ є обов`язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції. При цьому стаття 17 зазначеного Закону визначає, що національні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.
В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008р., заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого. У своїх рішеннях ЄСПЛ наголошує на тому, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги. Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених у протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд. Суть порушення, яке має значення для справи, формулюється у протоколі про адміністративне правопорушення. Саме цей документ встановлює в чому полягає правопорушення, тоді як суд, покликаний винести постанову, має лише обмежені повноваження щодо встановлення наявності / відсутності вини особи у скоєному.
При цьому слід зазначити, що розглядаючи адміністративні матеріали, які направлені до суду з метою притягнення винної особи до адміністративної відповідальності і які визнані органом, що їх направляє достатніми для досягнення поставленої мети, суд не може вийти за межі обвинувачення або уточнити в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунути певні розбіжності або неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в такому випадку суд перебиратиме на себе функції сторони обвинувачення, чим порушить принцип рівності сторін і вимоги змагальності процесу. За таких обставин особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.
По-друге, щодо оцінки доказів як окремо, так і в сукупності.
Відповідно до ст.252 КУпАП орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а такожпрацюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України от 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, - адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях.
Однією з таких правових презумпцій є закріплена у ст. 62 Конституції України презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку, а всі сумніви щодо винуватості обвинуваченого слід тлумачити на його користь.
Крім іншого, це означає, що жоден доказ не має для суду наперед встановленої сили, а вина особи має бути доведена поза розумним сумнівом.
Щодо стандарту доказування поза розумним сумнівом.
Як зазначено в постанові ККС ВС у справі № 754/17019/17, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
У зв`язку з цим суд зауважує, що аналіз матеріалів справи, викладений у Висновку експерта № 717-25 від 12.11.2025, є повним, об`єктивним, всебічним, і тому належним чином обґрунтованим, тобто таким, що має бути взятий судом до уваги.
Зокрема, як зазначено у Висновку експерта № 717-25 від 12.11.2025, матеріали містять схему ДТП, яка має позначки щодо кінцевого положення транспортних засобів після ДТП, розташування їх місця їх зіткнення та напрямків їх руху.
Зокрема, транспортний засіб ВАЗ-21101, державний номерний знак НОМЕР_2 , зафіксований у такому положенні, що відстань від його заднього правого колеса до умовної лінії, яка проведена від електроопори перпендикулярно повздовжньої осі проїзної частини вул. Перемоги, дорівнює 12,8 м, а від переднього правого колеса - 10,6 м, при цьому розмір, який позначений від осі останнього колеса перпендикулярно повздовжньої осі проїзної частини вул. Перемоги, є незрозумілим: він має один початок та два місця закінчення. Одна із стрілок може вказувати, що місцем закінчення цього розміру є межа проїзної частини вул. Перемоги, але друга стрілка проставлена біля краю схеми і до якого об?єкту здійснена ця прив?язка невідомо. Чисельне значення цього розміру дорівнює 10,9 м. Напрямок руху цього транспортного засобу позначений стрілкою, яка вказує, що він безпосередньо перед пригодою здійснював прямолінійний рух по проїзній частині вул. Толстого.
Транспортний засіб MITSUBISHI, державний номерний знак НОМЕР_3 , зафіксований у такому положенні, що відстань від його заднього лівого колеса до дальнього краю проїзної частини вул. Перемоги становить 8,2 м, а від переднього лівого колеса - 9,7 м, при цьому відстань від осі останнього колеса до умовної лінії, яка проведена від електроопори перпендикулярно повздовжньої осі проїзної частини вул. Перемоги дорівнює 9,1 м. Напрямок руху цього транспортного засобу позначений стрілкою, яка вказує, що він безпосередньо перед пригодою здійснював рух по проїзній частині вул. Перемоги з виконанням маневру повороту праворуч для з?їзду з цієї проїзної частини.
Місце зіткнення вказаних транспортних засобів позначене у місці, яке розташоване на відстані 10,9 м від електроопори та на відстані 10,6 м від дальнього краю проїзної частини вул. Перемоги. При цьому підчас огляду місця пригоди 23.04.2025 не було зафіксовано на проїзній частині жодної слідової інформації, могла бути залишена колесами вказаних автомобілів під час їх контактування.
Також експерт у вказаному Висновку від 25.11.2025, навівши детальний опис і аналіз фотографічних зображень транспортних засобів – учасників ДТП безпосередньо на місці пригоди, зауважив, що, враховуючи, що під час огляду місця пригоди не було зафіксовано на проїзній частині будь-якої слідової інформації, яка могла бути залишена колесами автомобілів «Mitsubishi Outlander Sport» реєстраційний номер НОМЕР_1 , та ВАЗ 21101, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під час їх контактування, а наявні на кузовах зазначених транспортних засобів зовнішні механічні пошкодження в наданих на дослідження матеріалах справи про адміністративне правопорушення зафіксовані неналежним чином (без застосування правил судової фотографії, під вільними кутами, з різних відстаней, без застосування масштабної лінійки і без фіксації пошкоджень з різних боків), а автомобіль «Mitsubishi Outlander Sport», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на час проведення експертизи пройшов відновлювальний ремонт, то вирішити питання, яким був механізм контактування вказаних автомобілів, в тому числі – який з них рухався в момент зіткнення, а який не рухався, - не надається за можливе.
Також експерт зауважив, що відповідно до наведених вище протоколів обидва учасника ДТП здійснювали рух біля буд. № 78 по вул. Перемоги у м. Запоріжжі, при цьому статус цієї ділянки невизначений: проїзна частина або прилегла територія (заїзна кишеня, дворовий проїзд тощо). За поясненнями обох учасників пригоди місце, де сталася дорожньо-транспортна пригода, являє собою перехрестя, яке утворюють проїзна частина вул. Перемоги, другорядна дорога та заїзд на територію лікарні, при цьому, зі сів водія ОСОБА_1 , автомобіль «Mitsubishi Outlander Sport» реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснював рух по проїзній частині вул. Перемоги у м. Запоріжжі зі сторони Палацу спорту «Юність» в напрямку вул. Яценка з виконанням маневру повороту вправо для заїзду на територію лікарні, а зі слів водія ОСОБА_2 , автомобіль ВАЗ 21101 реєстраційний номер: НОМЕР_2 рухався по другорядній дорозі в напрямку проїзної частини вул. Перемоги.
Водночас, відповідно до зображень з місця ДТП ділянка, на якій сталося зіткнення вказаних автомобілів, прилягає до проїзної частини, по якій здійснюється рух транспортних засобів та на якій нанесена дорожня розмітка, ї яка має таке саме покриття, що і зазначена проїзна частина.
У схемі місця ДТП та на зображеннях з місця ДТП не зафіксоване наявності біля цієї ділянки дорожніх знаків. які визначали би пріоритетність проїзду перехрестя. Тому в дійсності відсутні будь-які ознаки, що визначали би, яка з доріг є головною, а яка другорядною.
На підставі цього експерт дійшов висновку, що визначити, чи сталося зіткнення вказаних автомобілів в межах перехрестя або на ділянці, яка прилягає до проїзної частини, за даними, що наявні в наданих на дослідження матеріалах справи про адміністративне правопорушення, не надається за можливе.
Також експерт вказав, що для вирішення питання, чи мав кожен з водіїв технічну можливість уникнути зіткнення з іншим автомобілем в даній дорожній ситуації, необхідно знати розташування місця зіткнення на проїзній частині; діями кого з учасників пригоди була створена небезпека для руху і в який момент: час існування небезпеки для руху, тобто час, що пройшов з моменту створення небезпеки до моменту зіткнення транспортних засобів; відстань, на якій перебував від місця зіткнення транспортний засіб, водієві якого була створена небезпека, його швидкість рухy та розташування відносно меж проїзної частини, по якій він здійснював рух, при цьому після аналізу наданих даних та перевірки їх на технічну спроможність, останній параметр порівнюється із зупинним шляхом транспортного засобу, водієві якого була створена небезпека, який визначається з урахуванням дорожніх умов, типу та технічного стану транспортного засобу, його завантаженості та швидкості руху.
У цьому контексті експерт констатував, що вихідні дані не вказують на розташування місця зіткнення автомобілів відносно ширини ділянки, на якій воно сталося. Такі дані відсутні і в наданих на дослідження матеріалах справи про адміністративне правопорушення. Так, відповідно до схеми місця ДТП до проїзної частини вул. Перемоги прилягає ділянка, яка на деякій відстані від зазначеної проїзної частини У-подібним чином розгалужується на дві дороги: заїзд до лікарні та другорядну дорогу. У зазначеній схемі відсутні розміри стосовно довжини цієї ділянки вздовж проїзної частини вул. Перемоги та її ширини від проїзної частини вул. Перемоги до газону, який утворюється після розгалуження згаданих доріг. За відсутності цих розмірів, а також розмірів щодо розташування електроопори, до якої виконувалась прив?язка об?єктів під час огляду місця ДТП, відносно найближчої межі ділянки, на якій сталося зіткнення транспортних засобів, неможливо визначити розташування місця зіткнення відносно меж зазначеної ділянки.
Крім цього, у схемі місця ДТП відсутні розміри ширини дороги, що утворює заїзд до лікарні, і ширини другорядної дороги. Відсутність цих параметрів не дозволяє визначити, яка частина ділянки, на якій сталося зіткнення транспортних засобів, призначена для руху транспорту, що заїжджає до лікарні, а яка - для руху транспорту по другорядній дорозі, а за відсутності даних, які не дозволяють визначити розташування місця зіткнення відносно меж ділянки, на якій мало місце зіткнення, неможливо встановити, на якій частині ділянки сталося зіткнення транспортних засобів: на тій, що призначена для руху транспорту, який заїжджає до лікарні, або на тій, що призначена для руху транспорту по другорядній дорозі. 
Експерт зауважив, що вирішення цього питання має суттєве значення для аналізу дорожньо-транспортної ситуації, що склалася на місці пригоди. Так, автомобіль, який здійснює рух по другорядній дорозі, перед виїздом на проїзну частину вул. Перемоги повинен дати дорогу транспортним засобам, що здійснюють рух по головній дорозі, при цьому при виконанні цієї вимоги він зупинитись перед краєм проїзної частини вул. Перемоги. Проте він повинен зупинитися не в будь-якому довільному місці ділянки, що прилягає до цієї проїзної частини, а у тій її частині, яка с продовженням другорядної дороги, при цьому він повинен займати крайнє праве положення відносно свого напрямку руху. Це необхідно для того аби транспортний засіб, що рухається головною дорогою, за необхідності виконання ним маневру правого повороту, міг безперешкодно або повернути на другорядну дорогу, дотримуючись свого крайнього правого положення на проїзній частині, або здійснити заїзд до лікарні.
В свою чергу, автомобіль, що рухається головною дорогою і виконує маневр поворот праворуч для заїзду до лікарні, має перевагу для руху, але повинен виконувати маневр повороту вправо таким чином, аби з?їхати з проїзної частини вул. Перемоги у крайнє праве положення дороги, що веде до лікарні.
З урахуванням цього, експерт зміг надати висновок фактично лише щодо того, як кожен з водіїв мав діяти у даній дорожній обстановці, і якими нормами Правил дорожнього руху кожен з водіїв мав керуватись, а саме: водій ОСОБА_1 мала діяти відповідно до п. п. 10.1, 10.5 ПДР, а водій ОСОБА_2 – відповідно до п. п. 10.4, 16.3, 16.11 ПДР.
Слід також зауважити, що незгода захисника водія ОСОБА_2 , адвоката Собини П.М., з Висновком експерта від 25.11.2025, обґрунтовувалась ним здебільшого тим, що при призначенні експертизи за його ж клопотанням суд визначив для проведення експертизи не експерта ОСОБА_7 , а іншу експертну установу, з посиланням на те, що у експерта ОСОБА_7 на той час були припинені свідоцтва про підтвердження кваліфікації судового експерта № 53-22/П і № 54-22/П, що виявилось помилкою. Водночас суд керувався й мотивами забезпечення швидкого й ефективного судового розгляду, а тому доручив проведення експертизи найбільш наближеній територіально державній експертній установі.
У зв`язку з цим суд наголошує, що відповідно до ст. 273 КУпАП експерт призначається органом, у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, тобто суд не пов`язаний думкою учасників у цьому питанні. В даному ж випадку помилка у мотивах, якими суд керувався при призначенні експерта, не вплинула ані на вирішення по суті клопотання про призначення експертизи, ані на зміст самого експертного висновку.
В подальшому ж суду не було надано доказів, з яких випливали б нові вихідні дані, що не були об`єктом дослідження у Висновку експерта від 25.11.2025 і ставили б під сумнів його обґрунтованість.
Таким чином, суд констатує, що, з урахуванням наведених вище правових позицій, в межах обвинувачення, викладеного у протоколах про адміністративну правопорушення щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також на підставі наявних у справі доказів, встановити наявність у діях кожного з них події і складу саме інкримінованих правопорушень поза розумним сумнівом не виявилось за можливе через неякісну фіксацію слідової інформації під огляду місця події і складанні схеми ДТП, що у свою чергу призвело до того, що наявних у справі вихідних даних виявилось недостатньо для встановлення експертним шляхом наявності чи відсутності і діях кожного з водіїв порушень Правил дорожнього руху і причинного зв`язку між цими порушеннями і подією ДТП.
Зокрема, відповідно до проаналізованого вище висновку експерта, виходячи з наявних у справі доказів, водій ОСОБА_2 у цій дорожній обстановці не повинен був керуватись вимогами п. 10.1 Правил дорожнього руху, порушення якого інкриміноване йому у протоколі про адміністративне правопорушення. І навпаки, водій ОСОБА_2 повинен був керуватись п. п. п. 10.4, 16.3, 16.11 Правил дорожнього руху, порушення яких йому не інкриміноване, і матеріали справи також не доведено.
Відтак, здійснюючи розгляд справи в межах висунутого обвинувачення, суд не має права притягти ОСОБА_2 до відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, яке йому не інкриміноване.
Крім того, очевидним є й те, що в момент зіткнення ОСОБА_2 не виконував маневру зміни напрямку руху, у зв`язку з чим інкримінування йому порушення п. 10.1 Правил дорожнього руху від початку не було обґрунтоване.
Щодо дій водія ОСОБА_1 суд зауважує, що, виходячи з проаналізованих вище матеріалів справи, порушення нею саме п. 10.1 Правил дорожнього руху також об`єктивно не підтверджується, оскільки:
водій ОСОБА_1 в будь-якому випадку здійснювала маневр повороту праворуч, що полягав у з`їзді з проїзної частини вулиці Перемоги, яка в даному випадку була головною дорогою, в напрямку заїзду до прилеглої території лікарні, і тому мала перевагу в русі, а також в силу п. 1.4 Правил дорожнього руху мала право розраховувати на дотримання іншими водіями вимог цих Правил;
у місці зіткнення відсутня (або не зазначена у схемі ДТП) дорожня розмітка, яка позначала б місце, дозволене для з`їзду з вулиці Перемоги до прилеглої території лікарні та на вулицю Толстого, а також місце перетинання проїзної частини вулиці Толстого, по якій рухався водій ОСОБА_2 , з проїзною частиною вулиці Перемоги та з прилеглою територією лікарні, у зв`язку з чим неможливо достовірно стверджувати, що при зміні напрямку руху свого автомобіля водій ОСОБА_1 діяла з порушенням відповідних меж проїзної частини;
наявні у справі фотографії, надані учасниками справи в ході судового розгляду, вказують на те, що в момент зіткнення автомобіль під керуванням водія ОСОБА_1 навіть не повністю покинув проїзну частину вулиці Перемоги;
відсутність повних точних просторових вихідних даних у схемі ДТП та інших матеріалах справи унеможливив достовірне встановлення того, чи створював маневр водія ОСОБА_1 небезпеку для інших учасників дорожнього руху, чи вона зіткнулась з автомобілем ОСОБА_2 або навпаки, та чи перебували її дії в причинному зв`язку з подією ДТП.
Відтак, за таких умов ствердження у протоколі про адміністративне правопорушення про порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху є припущенням, не доведеним поза розумним сумнівом, що є недопустимим в силу презумпції невинуватості.
При цьому усунути недоліки, що були допущені під час складання протоколів про адміністративне правопорушення та схеми ДТП, процесуальними засобами, доступними в межах, передбачених КУпАП, не виявилось за можливе.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у випадку встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 124, 279, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя
ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя протягом десяти днів з дня винесення постанови. 

Суддя          М.М. Мінаєв