Справа № 676/3061/26 	
Провадження № 2-а/724/46/26	

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2026р. м. Хотин

Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді: Гураль Л.Л.
за участю секретаря судового засідання: Шуть Х.В.
позивача: Гуйвана А.В.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в Хмельницькій області, про скасування постанови серії ЕНА №7012218 про притягнення до адміністративної відповідальності

І. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.
21.04.2026 р. позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної про скасування постанови про скасування постанови серії ЕНА №7012218 про притягнення до адміністративної відповідальності.
В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №7012218 від 12.04.2026р, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за ч.1 ст. 126 КУпАП, а саме за те, що водій керував транспортним засобом не пред`явив у спосіб, встановлений законодавством, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.4, 2.1ПДР України.
Стверджує, що 12.04.2026. рухався в напрямку м. Кам`янець-Подільський по а/д Н-03, 291 км транспортним засобом Porshе Cayenne, д.н.з. НОМЕР_1 та зупинився на знак 3.41 «Контроль» після чого до нього підійшов чоловік у формі зеленого кольору, представився працівником ТЦК та попросив пред`явити військово-облікові документи. В свою чергу, ОСОБА_1 попросив працівника ТЦК пред`явити свої документи, на що той покликав працівників поліції, щоб ті в свою чергу перевірили водія. В подальшому до нього підійшли працівники поліції та почали безпідставно вимагати посвідчення водія та реєстраційні документи на транспортний засіб. Далі пояснює, що невідомим йому способом, працівник поліції встановила його особу та почала проводити розгляд справи за ч.1 ст. 126 КУпАП.
Зазначає, що поліцейські не здійснювали зупинку його автомобіля, а просто підійшли до нього під час його розмови з працівником ТЦК. Вважає, що причина зупинки була незаконною, оскільки не відповідає вимогам ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» .
Додатково, позивач стверджує, що вважає себе не винним, а постанову серії ЕНА №7012218 неправомірною та такою, що підлягає скасування.
Враховуючи вищенаведене, просить суд скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити.
У відзиві на позов представник відповідача зазначає, що позов є безпідставним, оскільки працівники поліції діяли на підставі та в межах повноважень, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. Вказує, що дійсно під час виконання своїх посадових обов`язків 12.04.2026 року було надано вимогу щодо пред`явлення посвідчення водія, який керував транспортним засобом Porsht Cayenne, д.н.з. НОМЕР_1 та на вимогу дорожнього знаку 3.41 «Контроль» зупинився перед ним, але водій на неодноразову вимогу поліцейських відмовився пред`являти будь які документи, зокрема посвідчення водія будь якої категорії. Окрім того, вказує, що доводи позивача про те, що його транспортний засіб нібито не був зупинений «біля дорожнього знаку» не спростовують правомірності подальших дій працівників поліції, оскільки дорожній знак 3.41 «Контроль» відповідно до ПДР України застосовується перед контрольними пунктами, стаціонарними постами, блокпостами та іншими об`єктами контролю і передбачає обов`язкову зупинку транспортного засобу для здійснення перевірки уповноваженими особами. Отже, незалежно від того, чи транспортний засіб був безпосередньо зупинений жестом або сигналом поліцейського, чи водій самостійно виконав вимогу дорожнього знаку, після зупинки транспортного засобу працівники поліції мали законні повноваження здійснювати перевірку документів водія та реагувати на виявлені порушення законодавства.
Щодо відеозапису з портативного відеореєстратору поліцейського вбачається фіксація вимог поліцейського позивачу щодо пред`явлення посвідчення водія, але водій відмовляється. На відео вбачається, як транспортний засіб Porshе Cayenne, д.н.з. НОМЕР_1 зупинився на знак 3.41 «Контроль», після чого до автомобіля підійшов працівник ТЦК. Далі він попросив водія пред`явити військово-облікові документи, на що той запитав на якій підставі він має пред`являти та попросив працівника ТЦК показати свої документи та повноваження. В подальшому працівник ТЦК покликав працівників поліції, підійшовши до автомобіля, інспектор запропонував водієві пред`явити документи, а саме: посвідчення водія на право керування транспортним засобом, реєстраційний документ на транспортний засіб та військово-облікові документи. На дану вимогу інспектора, водій ОСОБА_1 відмовився пред`явити будь які документи, при цьому категорично відмовився пред`являти посвідчення водія. Також вбачається, що на вимогу водія поліцейські пред`являли посвідчення для ознайомлення. В подальшому капітаном поліції Новак Тетяною Олегівною повідомлено водію про розгляд справи про адміністративне правопорушення та роз`яснено його права згідно Конституції України та КУпАП, в результаті чого винесено постанову за ч.1 ст. 126 КУпАП.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити..
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

ІІ. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 09 червня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи на 18 червня 2026 року. Запропоновано відповідачу з урахуванням особливостей розгляду справ даної категорії, визначених ст. 286 КАС України, подати до 18.06.2026р. відзив на адміністративний позов разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені.
18.06.2026р. судом було відкладено розгляд справи у зв`язку із відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №7012218 від 12.04.2026р., ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн. за ч.1 ст. 126 КУпАП, а саме за те, що водій 12.04.2026р. о 13:16 дорога Н-03 Житомир-Чернівці було зупинено згідно ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» водія ОСОБА_1 керуючи автомобілем Porshе Cayenne, д.н.з. НОМЕР_1 не пред`явив у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться у посвідченні водія відповідної категорії, чим порушив п.2.4, 2.1 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 126 КУпАП. В розділі 7 постанови зазначено, що до постанови додаються відео з портативного відео реєстратора Motorola VB-400 477743,47.
Судом досліджено відеозаписи на яких відображено факт руху транспортного засобу чорного кольору Porshе Cayenne, д.н.з. НОМЕР_1 , момент зупинки автомобіля та безпосередньо розмова працівника поліції з водієм, який заперечує факт порушення правил дорожнього руху.
З відеозапису вбачається як рухається транспортний засіб Porshе Cayenne, д.н.з. НОМЕР_1 та його зупинка перед знаком 3.41 «Контроль», біля якого і відбулось спілкування поліцейського з водієм. Під час спілкування водій вимагав назвати підстави для зупинки, а інспектор вимагав у ОСОБА_1 пред`явити документи водія, в результаті довготривалої малозмістовної розмови водія було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та визначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 425 грн. 

ІV. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Відповідно до п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Згідно з пунктом 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Частиною 1 статті 126 КУпАП встановлено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Як вбачається з оскаржуваної постанови, 12.04.2026 12.04.2026р. о 13:16 дорога Н-03 Житомир-Чернівці, був зупинений транспортний засіб Porshе Cayenne, д.н.з. НОМЕР_1 , після зупинки транспортного засобу водій ОСОБА_1 не пред`явив на вимогу поліцейського для перевірки посвідчення водія.
Позивач стверджує, що його не зупиняли працівники поліції, а він сам зупинився на знак 3.41. «Контроль» і лише тоді до нього підійшов інспектор і почав безпідставно вимагати у нього посвідчення водія та реєстраційні документи на транспортний засіб. 
Позивач зазначає, що поліцейський не проінформував його про конкретну причину вимоги на пред`явлення ним посвідчення водія та інших документів, оскільки позивач не вчиняв та не мав наміру вчинити правопорушення, і інших підстав для перевірки документів у інспектора не було. Будь-яких доказів факту порушення позивачем ПДР України відповідачем не було надано.
Згідно з п. 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.
Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується з обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи, а тому суд не вважає слушними доводи позивача, що поліцейський не мав права вимагати пред`явлення документів.
Крім того, на думку позивача, він право не пред`являти посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною.
Такі доводи позивача не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи.
При цьому не є слушним зауваження позивача, що відповідачем не додано витяг з розпорядження чи наказ коменданта щодо повноважень перевірки документів у водіїв, де був зупинений Гуйван АВ.
Більш того, блокпости в умовах воєнного стану встановлені в країні з метою, зокрема, виявлення та попередження правопорушення, і позивачем не доведено, що поліцейські, які несуть службу на блокпостах, зобов`язані мати у своєму розпорядженні та пред`являти водіям розпорядчі документи про їх встановлення.
Суд звертає увагу позивача, що згідно з п. 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.
Відтак, після зупинки транспортного засобу позивач мав обов`язок пред`явити на вимогу поліцейського документи, передбачені п. 2.1 ПДР. Не надання таких документів є підставою для притягнення водія транспортного засобу до адміністративної відповідальності.
Щодо доводів позивача, що поліцейський діяв в супереч вимогам Закону України «Про Національну поліцію», а саме не проінформував позивача про конкретну причину вимоги на пред`явлення ним посвідчення водія, суд зазначає, що з перших хвилин відеозапису вбачається, що поліцейський представився, попросив надати документи для перевірки, проте така вимога не була виконана ОСОБА_1 . При цьому повідомив, що причиною зупинки є п.7 ч.1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».
Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно зі статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 283 КАС України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Зміст постанови про адміністративну відповідальність має відповідати вимогам, передбаченим статтями 280, 283 КУпАП.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Відповідно до ст.74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку встановленого законом.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи викладене та приймаючи до уваги сукупність наведених обставин, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для визнання оскаржуваної постанови протиправною.
Керуючись ст.ст.5, 20, 72, 77, 79, 139, 159, 162, 165, 194, 229, 241-246, 250, 251, 255, 268, 269, 286, 293 КАС України, суд,
У Х В А Л И В:

В позові ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в Хмельницькій області, про скасування постанови серії ЕНА №7012218 від 12.04.2026р. про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідачі: Департамент патрульної поліції в Хмельницькій області (адреса місця знаходження: 29008, вул. Коцюбинського, 35/2, м. Хмельницький).
Повне рішення складено 03 липня 2026року.

Суддя: 	Лілія ГУРАЛЬ