ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

24 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/8877/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2026 року (суддя 1-ї інстанції Кисіль Р.В.) в адміністративній справі №280/8877/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

07.10.2025 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просить:
визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 15 серпня 2025 року №92316012730 про відмову у переведенні пенсії за віком відповідно до Закону України №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року “Про державну службу”;
зобов`язати відповідача зарахувати позивачці до стажу державної служби період роботи з 17.02.1989 по 19.07.1994 у Михайлівському відділенні Сбербанку СССР;
зобов`язати відповідача перевести та нарахувати позивачці пенсію за віком, відповідно до Закону України №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року “Про державну службу” з 07.08.2025.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що спірним рішенням відповідача позивачці було відмовлено у призначенні пенсії державного службовця, оскільки до стажу державної служби не зараховані, на думку позивачки, періоди роботи з 17.02.1989 по 19.07.1994. Позивачка звертає увагу на те, що відповідно до Переліку державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 за №283, вона працювала в установі, робота на посадах спеціалістів та керівників в якій, підлягає зарахуванню до стажу державної служби. Тобто, період роботи з 17.02.1989 до 19.07.1994 у Михайлівському відділенні Сбербанку СССР має бути зарахований до стажу державної служби, у зв`язку з чим ОСОБА_1 набуває право на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу”. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від від 17 лютого 2026 року у задоволенні позову відмовлено.
Позивачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій зазначає про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам позивача. Так відповідно до Переліку державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 за №283. Позивач працювала в установі, робота на посадах спеціалістів та керівників в якій, підлягає зарахуванню до стажу державної служби згідно зазначеної Постанови №283. Тобто, період роботи з 17.02.1989 до 19.07.1994 у Михайлівському відділенні Сбербанку СССР має бути зарахований до стажу державної служби, що не було зроблено відповідачем. 
Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить відмовити у її задоволенні. У скарзі зазначає що період роботи позивача з 17.02.1989 до 19.07.1994 у Михайлівському відділенні Сбербанку СССР не підлягають зарахуванню до стажу державної служби, відповідно до приписів Закону №889.
Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів доходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 . 28 квітня 2025 року позивачці виповнилося 60 років.
Позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
07.08.2025 позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про переведення її з пенсії за віком призначеної згідно із Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на пенсію за віком згідно із Законом України “Про державну службу”.
З урахуванням принципу екстериторіальності розгляд заяви було здійснено ГУ ПФУ у Львівській області.
15.08.2025 ГУ ПФУ у Львівській області було прийнято рішення №923160127130 про відмову в переведенні з пенсії за віком призначеної відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на пенсію за віком згідно із Законом України “Про державну службу”.
Відмовляючи у переході на пенсію з одного виду на інший відповідач посилався на те, що згідно наданих документів стаж роботи ОСОБА_1 на посаді державного службовця станом на 01.05.2016 року складає 17 років 02 місяці 06 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України “Про державну службу”.
ОСОБА_1 вважає, що відповідачем не зараховано до стажу державної служби період її роботи з 17.02.1989 по 19.07.1994 у Михайлівському відділенні Сбербанку СССР, внаслідок чого було прийнято спірне рішення №923160127130 від 15.08.2025 про відмову в переведенні з пенсії за віком призначеної відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на пенсію за віком згідно із Законом України “Про державну службу”. З цих підстав позивачка звернулася до суду із цим позовом.
Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову зазначив, що позивачкою (представником позивачки) не додано до позову та до матеріалів справи жодних документальних доказів не зарахування відповідачем до стажу державної служби періоду роботи з 17.02.1989 по 19.07.1994.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так спірним у справі є рішення відповідача щодо відмови у призначенні позивачці пенсії згідно із Законом України “Про державну службу” з підстав незарахування до стажу державної служби період її роботи з 17.02.1989 по 19.07.1994 у Михайлівському відділенні Сбербанку СССР.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон №889-VIII).
Відповідно до підпункту 1 пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність Закон України від 16.12.1993 №3723-XII «Про державну службу» (далі - Закон №3723-XII), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу [підпункт 1 пункту 2 розділу XI визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) у тім, що він унеможливив перерахунок розмірів пенсій, призначених на підставі статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII, згідно з Рішенням Конституційного Суду №3-р/2022 від 23.12.2022. Підпункт 1 пункту 2 розділу XI втрачає чинність через три місяці з дня припинення чи скасування в Україні воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022 зі змінами].
Згідно з положеннями статті 90 Закону №889-VІІІ, який набрав чинності з 01.05.2016, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
При цьому, відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Також, пунктом 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VІІІ встановлено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
За приписами частини першої статті 37 Закону №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом 1 частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Відповідно до п. 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (діяла до набрання чинності Законом України «Про державну службу» №889), до стажу державної служби зараховується робота (служба):
на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу» (3723-12), а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців;
на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком.
Постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 також затверджено Додаток до Переліку державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби.
Цим Додатком передбачена робота на посадах керівних працівників і спеціалістів в Держбанк СРСР, Зовнішекономбанк СРСР, Будбанк СРСР, Промбудбанк СРСР, Агропромбанк СРСР, Житлосоцбанк СРСР, Ощадний банк СРСР, їх республіканські банки (контори), крайові, обласні (міські) управління, а також міські і районні відділення.
Враховуючи зазначені норми законодавства, підлягає зарахуванню до стажу державної служби період роботи позивачки з 17.02.1989 по 19.07.1994 у Михайлівському відділенні Сбербанку СССР.
Повертаючись до обставин справи вбачається, що у спірному рішенні вказано, що згідно наданих документів стаж роботи ОСОБА_1 на посаді державного службовця станом на 01.05.2016 року складає 17 років 02 місяці 06 днів.
Отже відповідач не зазначив, які періоди роботи позивачки ним зараховані до стажу держаної служби, а які не було зараховано. 
У відзиві на позов відповідач не підтверджував неврахування спірного стажу а лише вказував на наявність у нього дискреційних повноважень. Проте у відзиві на апеляційну скаргу відповідач підтвердив ту обставину, що спірні періоди роботи, зазначені у позові не зараховані до стажу державної служти ОСОБА_1 .
Проте а ні позивач, а ні суд не спростовують того, що пенсійний орган наділений дискреційними повноваженнями на обрахунок стажу особі при вирішення питання призначення пенсії, переведенні на інший вид пенсії.
Отже невиконання пенсійним органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії має наслідком визнання його протиправним.
У спірному випадку відповідач не спростував доводів позивача, а отже суд першої інстанції помилково дійшов висновку про недоведеність своїх вимог саме позивачем.
Отже незважаючи на те, що позивачем подані документи, що не викликали сумніву щодо зарахування у тому числі спірних періодів роботи до стажу державної служби, позовні вимоги в частині скасування рішення та зобов`язання зарахувати стаж підлягають задоволенню.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити пенсію, суд зазначає наступне.
Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Так повноваження щодо призначення пенсії особі відноситься до виключної компетенції органів Пенсійного фонду України, а тому суд не може втручатися в його дискреційні повноваження.
У постанові від 26.09.2023 у справі № 420/5833/19 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зауважив, що дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує останнього вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні. Натомість, застосування такого способу захисту прав, свобод та інтересів позивача як зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення, є правильним тоді, коли останній розглянув клопотання заявника та прийняв рішення, яким відмовив у його задоволенні.
З урахуванням наведеного, можна зробити висновок, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.
Якщо ж таким суб`єктом владних повноважень на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт владних повноважень дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати його прийняти рішення.
Враховуючи зазначене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду скасуванню з прийняттям нового судового рішення, про часткове задоволення позову.
Відповідно до вимог частини четвертої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.
Судові витрати за подання позову та апеляційної скарги у сумі 3028,00грн (1211,20грн+1816,80грн) підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. ст. 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2026 року в адміністративній справі №280/8877/25 скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 15 серпня 2025 року №92316012730 про відмову у переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону України №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року “Про державну службу”.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період її роботи з 17.02.1989 по 19.07.1994 у Михайлівському відділенні Сбербанку СССР та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про переведення її з пенсії за віком призначеної згідно із Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на пенсію за віком згідно із Законом України “Про державну службу”.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (ЄДРПОУ 13814885) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір сплачений за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 3028,00грн (три тисячі двадцять вісім гривень).
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш 

суддя Н.П. Баранник 

суддя А.А. Щербак