Справа № 127/6508/26
Провадження № 3/127/1357/26

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
21 травня 2026 року місто Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Гайду Г.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Ленінським РВ УМВС України у Вінницькій області від 27.07.2002, РНОКПП: НОМЕР_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 669189 від 20.02.2026,  ОСОБА_1 19.02.2026 близько 21:00 год. в АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру стосовно малолітнього сина ОСОБА_2 , а саме виражалась нецензурною лайкою, нанесла удар по лівій руці, чим завдала шкоди життю та здоров`ю дитини.
У судовому засіданні ОСОБА_1 повідомила, що дитина проживає довгий час із татом, який налаштовує його проти неї, в той день, 19.02.2026 вони робили уроки із сином, але останній не хотів виконувати домашнє завдання, тому викликав працівників поліції, такі вчинки він робить постійно і постійно бавиться з тим щоб викликати поліцію, бо батько йому сказав, що так можна.
У судовому засіданні малолітній ОСОБА_2 повідомив, що робив із мамою домашнє завдання, однак не міг зрозуміти завдання, тоді мати сказала йому щоб зрозумів, однак зрозуміти все одно не зміг. Тоді мати вдарила його трошки капцем, але не сильно та кричала на нього. 
Судом також було здійснено виклик майора поліції Польгуля Р., який складав протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, однак останній у судове засідання не з`явився та просив проводити розгляд справи у його відсутність.
Суд, дослідивши матеріали справи, що надійшли до суду, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , малолітнього ОСОБА_2 , приходить до наступного висновку.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Диспозиція ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, передбачає відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.
Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Так, п. 14 ст. 1 Закону визначено, психологічне насильство, як форму домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ВАД № 669189 від 20.02.2026 слідує, що ОСОБА_1 19.02.2026 близько 21:00 год. в АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру стосовно малолітнього сина ОСОБА_2 , а саме виражалась нецензурною лайкою. Нанесла удар по лівій руці, чим завдала шкоди життю та здоров`ю дитини.
Згідно рапорту працівника поліції Гринькової А., 19.02.2026 о 23:48 год. під час несення служби у складі наряду «Ліра – 104, 109», отримали виклик про домашнє насильство за адресою: АДРЕСА_1 . На місці події було виявлено малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який повідомив, що близько 21:00 год. він робив уроки з мамою ОСОБА_1 , яка кричала на нього та вдарила його шьопанцем по лівій руці, тому що він робив помилки під час написання уроків. При спілкуванні з матір`ю ОСОБА_1 було встановлено, що під час спільного вивчення уроків з дитиною вона підвищувала на дитину голос та вдарила шльопанцем по руці. На руці дитини було видно подряпини, а тому мати  ОСОБА_1 своїми діями вчинила вчинила відносно дитини ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру. Працівниками поліції було складено стосовно матері протокол за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та винесено ТЗП.
Із письмових пояснень ОСОБА_2 , вбачається, що він проживає із матір`ю ОСОБА_1 , навчається у 4 класі КЗ «Ліцей № 20», 19.02.2026 близько 18:00 год. він прийшов додому та мама його запитала чи робить він домашнє завдання, він відповів, що ще не робив, але зараз зробить, до 23:00 год. він зробив чотири приклади. На що мати відреагувала агресивно та повідомила, про виконання ще двох прикладів. Тоді він образився та викликав поліцію.
З форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства вбачається, що працівниками поліції встановлено середній рівень небезпеки  ОСОБА_1 .
Як вбачається, що стосовно ОСОБА_1 винесено терміновий заборонний припис серії АА № 402297 від 20.02.2026.
У ході судового розгляду захисником ОСОБА_3 подано клопотання, де зазначено, що ОСОБА_1 перебувала у шлюбі із ОСОБА_4 , який було розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29.10.2024, останні мають спільного сина ОСОБА_2 , який з часу розірвання шлюбу здебільшого проживав разом із батьком. У жовтні 2025 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та встановлення самостійного виховання та утримання дитини, однак у задоволені даних позивних вимог було відмовлено. До ухвалення даного рішення між сином та батьком почали виникати конфлікти, тому з 15.12.2025 ОСОБА_2 проживає разом з матір`ю, спостерігається, що за час проживання ОСОБА_5 із батьком, почав погано навчатись, забагато проводити часу із гаджетами, почав бути негативно налаштованим стосовно матері, тому ОСОБА_1 вважає, що така поведінка сина налаштована колишнім чоловіком аби усунути матір від виховання дитини, що допоможе ОСОБА_4 уникнути мобілізації.
В свою чергу ОСОБА_1 намагається належним чином виконувати свої батьківські обов`язки, забезпечивши режим та освіту сину. Також захисник Дубінський Ю.Я. зазначає, що наявний рапорт у матеріалах справи не може слугувати належним доказом винуватості ОСОБА_1 , разом з тим, пояснення ОСОБА_2 не збігаються із обставинами викладеми у протоколі і рапорті.
На розгляду суду, ОСОБА_4 надано медичні документи стосовно його малолітнього сина ОСОБА_2 та фото-відео докази домашнього насильства ОСОБА_1 стосовно ОСОБА_2 , з яких вбачається, як у ОСОБА_2 20.02.2025 виявлено забійну гематому лівого плеча, забійну гематому долонної поверхні лівого передпліччя, забійне садно правої кисті, забійна гематома правого передпліччя, забійна гематома обох гомілок та грудно-поперекового відділу хребта, зі слів дитини зазнав домашнього насильства від матері та повідомив, що такі покарання відбуваються систематично, майже кожного дня за незначні провини. Також у дитини виявлено ознаки психологічної травматизації внаслідок систематичного фізичного насильства, наявний підвищений рівень тривожності та емоційне пригнічення.
Крім того, із пояснень ОСОБА_2 наданих начальнику Служби у справах дітей ВМР ОСОБА_6 від 27.02.2026, вбачається, що ОСОБА_2 у четвер ввечері робив із матір`ю уроки, але на міг зробити два складних приклади, а мати не могла йому пояснити. Тоді вона почала його сварити, нецензурно виражатись до нього та почала бити ременем, руками і капцями. Від чого йому було дуже боляче, таке вона вчиняла не вперше, тому він не може з нею жити, в результаті чого викликав поліцію.
Відповідно до довідки Служби у справах дітей ВМР від 10.03.2026, ОСОБА_2 передано на виховання у сім`ю батька ОСОБА_4 . 
Із відео матеріалів спостерігається, як ОСОБА_1 неодноразово вчиняє стосовно свого малолітнього беззахисного сина ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме виражається нецензурною лайкою, переходить на особистості, замахується до дитини яка плече, намагаючись зробити домашнє завдання, не звертає увагу на прохання сина, що він хоче в туалет, нецензурно ображає. 
Разом з тим, наявні аудіозаписи, де мати вороже та негативно налаштована стосовно свого колишнього чоловіка та від того, що син спілкується із батьком, ОСОБА_2 отримує від матері покарання та образи у формі нецензурної лайки. Також із записів самого ОСОБА_2 вбачається, як малолітній просить про допомогу у батька та інших осіб, оскільки мати здійснює стосовно нього насильство та постійно кричить на нього.
На фото наданих суду вбачається, садини та синяки у дитини в області обличчя
Проаналізувавши докази по справі, взявши до уваги безпосередні покази малолітнього ОСОБА_2 , суд вважає, що в діях ОСОБА_1 міститься склад правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, оскільки вона умисно вчинила дії психологічного та фізичного характеру щодо свого малолітнього сина, внаслідок чого була завдана шкода його здоров`ю.
Разом з тим, згідно п. 7 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до КУпАП чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.
Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 669189 було складено 20.02.2026, адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, яке не є триваючим, було вчинено 19.02.2026.
Таким чином, строк накладення адміністративного стягнення на момент розгляду справи судом закінчився (19.05.2026).
Враховуючи викладене та керуючись ст. 38, 173-2, 247, 283, 284 КУпАП, суд 

ПОСТАНОВИВ:
На підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 173-2 КУпАП – закрити, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: