Справа № 947/3023/26
Провадження № 2/947/1925/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2026 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Огренич І.В.,
за участю секретаря - Коростій М.В.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні м. Одесі у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів, -
ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом та просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з січня 2018 року по січень 2026 року у розмірі 143031 (сто сорок ти тисячі тридцять одну) гривню 68 копійок. При цьому позивачка посилається на те, що перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах. Від даних відносин у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась дочка ОСОБА_4 . Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 30.03.2018 було стягнуто з відповідача, аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 1400,00 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виконавчий лист, виданий на виконання вказаного рішення, перебуває на примусовому виконанні у Овідіопольському районному відділі державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 09.01.2026 вбачається, що відповідач має заборгованість зі слати аліментів станом на 09.01.2026 у загальному розмірі 143031,68 грн., а тому, як одержувач аліментів, вона має право на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, у зв`язку з чим звернулась до суду з даним позовом. Також позивачкою заявлені вимоги про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 22000 гривень. 
Представник позивачки - адвокат Цвігун А.В. надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі та без участі позивачки, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, в зв`язку з чим, зі згоди представника позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_4 , батьки: батько – ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 , що підтверджується актовим записом про народження №1535 від 27 лютого 2017 року Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції.
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 30.03.2018 з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1400,00 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (цивільна справа №523/2128/18).
Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. 
З матеріалів справи вбачається, що постановою старшого державного виконавця Овідіопольського районного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 14.09.2020 було відкрито виконавче провадження № 63020025 про примусове виконання виконавчого листа № 523/2128/18, виданого 04.03.2020 Суворовським районним судом міста Одеси про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки.
Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (частина третя статті 195 СК України).
З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 09.01.2026, складеного головним державним виконавцем Овідіопольського районного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Відвічук Катериною вбачається, що відповідач має заборгованість зі слати аліментів станом на 09.01.2026 у загальному розмірі 143031,68 грн.
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки ( пені), визначена у статті 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі №569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц (провадження №14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18).
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, з урахуванням того, що розмірі неустойки (пені) не може перевищувати 100% суми несплачених аліментів, позивачка визначила розмірі неустойки (пені), яка підлягає стягненню з відповідача за період з січня 2018 року по січень 2026 року у розмірі 143031 (сто сорок ти тисячі тридцять одну) гривня 68 копійок.
Відповідно до Постанови Верховного Суду від 16 березня 2020 року у справі №316/639/18, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.
Таким чином, саме на платника аліментів покладається обов`язок довести, що заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банківськими установами, наявністю форс-мажорних обставин тощо. В інших випадках, застосовується презумпція вини платника аліментів у виникненні заборгованості по сплаті аліментів та пеня стягується за весь період прострочення.
При таких обставинах, з огляду на те, що відповідач за власним бажанням не скористався своїм процесуальним правом та, будучи належним чином повідомленим, жодного разу в судове засідання не з`явився, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 22000 гривень, суд зазначає наступне.
На підтвердження розміру витрат на правову допомогу до позовної заяви долучено копію договору про надання правничої (правової) допомоги №08/07 від 08.07.2025 року, копію доручення №1 (додаткової угоди) від 05.01.2026 рок до договору №08/07.
Відповідно до п.п. 3.3, 3.4 та 3.5 доручення №1 від 05.01.2026 року вартість роботи адвоката за виконання даного доручення (гонорару) становить 22000 грн., клієнтом сплачується авансовий платіж у сумі 10900 грн. не пізніше 15 днів, з дня підписання даного акту на картковий рахунок Адвоката 4323347393659690, відкритий в АТ “А-БАНК”.
Також до позову долучено копію довідки про реквізити представника позивача, відкритого в АТ «А-Банк», копію платіжної інструкції № P24A5397311586D3357 від 19.01.2026 на суму 10900 грн.
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Таким чином, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи розумності судових витрат, суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача підлягають судові витрати на правову допомогу у розмірі 10900 гривень.
Згідно зі ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються зокрема позивачі у справах про стягнення аліментів.
Враховуючи наведене, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1331,20 грн.
Керуючись ст.4, 76-84, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 273, 274-279, 280-282, 354-355 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з січня 2018 року по січень 2026 року у розмірі 143031 (сто сорок ти тисячі тридцять одну) гривню 68 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , витрати на правову допомогу в розмірі 10900 (десять тисяч дев`ятсот) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одну) гривня 20 копійок. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя:         І. В. Огренич