н\п 2/490/2995/2026 Справа № 490/3140/26

Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 липня 2026 року м.Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Гуденко О.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, третя особа - Універсальна біржа «Південь»,-
ВСТАНОВИВ:

В квітні 2026 року ОСОБА_1 звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з даним позовом до відповідачки, в якому просив визнати дійсним договір №1709 від 13.12.2000 р. купівлі – продажу нерухомого майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на Універсальній біржі «Південь».
Позов мотивований тим, що 13 грудня 200 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на Універсальній біржі «Південь» був укладений договір купівлі-продажу домобудівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 328 кв.м і складалася з кам`яного будинку (літ. А) побудованого у 1946 році, житловою площею 48,9 кв.м., дерев`яної вбиральні, кам`яної літньої кухні огорож та споруд № №2,3,4,1 оціночною вартістю 23616,00 грн. Договір був складений і зареєстрований на Універсальній біржі «Південь», де йому був присвоєний №1709, про що зроблено відповідну відмітку в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю 13.12.2000 року. 
Позивач вказує, що під час здійснення правочину, працівниками біржі сторонам було роз`яснено, що договір нотаріальному посвідченню не підлягає у відповідності до статті 15 Закону України «Про товарні біржі», такий пункт включений до тексту укладеного договору. Також зазначає, що під час оформлення правочину, ним були сплачені всі необхідні платежі та здійснено розрахунок із відповідачкою в повному обсязі. 
Також позивач зазначає, що в подальшому він звернувся до Миколаївського МБТІ для подальшої реєстрації вказаного договору, який був зареєстрований за реєстраційним номером 1481 від 21.12.2000 року. Станом на момент укладення даного договору купівлі – продажу нерухомого майна, в позивача не було сумнівів про те, що він чинний. Після укладення договору позивач постійно мешкав в цьому будинку разом із своєю сім`єю, сплачував комунальні послуги, утримував будинок в належному стані. За весь період з моменту здійснення правочину по теперішній час продавець не здійснив жодного руху щодо визнання цього правочину не дійсним. 
ОСОБА_1 зазначає, що у даний момент, у зв`язку із збройною агресією російської федерації, він має намір привести до ладу документи на свій будинок та зареєструвати право власності на житло у встановленому законом порядку в ЦНАПі. Однак, у зв`язку із тим, що угода купівлі-продажу не посвідчена нотаріально, він не може цього зробити. Як йому пояснили працівники ЦНАПу, у зв`язку із тим, що договір купівлі-продажу був оформлений на товарній біржі «Південь» і він не має нотаріального посвідчення, то за діючим законодавством України він не вважається дійсним і потребує свого підтвердження судовим рішенням. З метою самостійно вирішити питання щодо легалізації цього договору в досудовому порядку, позивачем на останні відомі адреси відповідачки (продавця домобудівлі) та Універсальної біржі «Південь» були направлені відповідні запити. Проте станом на день подачі даної позовної заяви інакше ніж через суд позивач не може визнати договір купівлі – продажу нерухомого майна №1709 від 13.12.2000 року – дійсним. За таких обставин, єдиним дієвим та належним засобом захисту майнових прав є звернення до суду із позовом у порядку цивільного судочинства.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.04.2026 року дану справу передано на розгляд судді Гуденко О.А.
Ухвалою Центрального районного суду від 14.04.2026 року вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Сторони до судового засідання не з`явилися.
Представниця позивача – адвокат Тимощук К.Г. надала клопотання, в якому просила розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити.
Відповідачку повідомлено про відкриття провадження у справі, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження за місцем її реєстрації, а також відповідно до ч.10 ст. 187 ЦПК України, шляхом надання оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, будь-яких заяв та клопотань від неї не надходило, в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк відзив на позовну заяву до суду не подала.
Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
У порядку ст. 178 ЦПК України відповідачка не скористалася своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Враховуючи вищенаведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).
Матеріалами справи встановлено, що 13.12.2000 року між ОСОБА_2 , як продавцем, та ОСОБА_1 , як покупцем, на Універсальній біржі «Південь», укладено договір №1709 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: домобудівлю АДРЕСА_2 та розташована на земельній ділянці площею 328 кв.м і складається з кам`яного житлового будинку А, рік побудови 1946 році, процентзносу - 27, житловою площею 48,9 кв.м., дерев`яної вбиральні - Г, кам`яної літньої кухні - б, огорож та споруд № 2,3,4,І. 
Даний договір зареєстрований на Універсальній біржі «Південь» в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» 13.12.2000 року за реєстровим №1709 та 21.12.2000 р. в КП «ММБТІ» за реєстр. №1481.
Вищевказана домобудівля належала відповідачці на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 01.12.2000 року державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Реуковою Н.А., реєстровий №3-2063. 
За домовленістю сторін домобудівля продана за 1500,00 грн.
Тобто, всі умови договору купівлі-продажу сторонами виконано повністю.
Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 р. регламентовано, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.
Вказаний договір купівлі-продажу був вчинений у грудні 2000 року, тобто під час дії ЦК УРСР 1963 року, який на той час регулював купівлю-продаж майна.
Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу»: біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; якщо її учасниками є члени біржі; якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладенню з моменту її реєстрації на біржі.
При цьому, чіткої регламентації механізму допуску товарів до обігу на товарній біржі на той час не існувало. Необхідні зміни до ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", що дозволяли відмежувати об`єкти нерухомості від біржових операцій були внесені лише у 2003 році.
У редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу спірної квартири, в самому Законі України "Про товарну біржу" не передбачалися правові наслідки у вигляді недійсності договору, укладеного та зареєстрованого на біржі, у разі порушення вимог, встановлених ст. 15 цього Закону до біржової операції, як щодо допуску товарів до обігу на біржі, так і щодо прийняття у члени біржі.
Частиною другою статті 47 ЦК Української РСР передбачено право суду визнати непосвідчений нотаріально договір дійсним, якщо сторони домовились щодо всіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказамиі відбулось повне або часткове виконання договору.
Відповідно до ст.209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.
Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.
В силу ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.
Статтею 650 ЦК України визначено, що особливості укладення договорів на біржах встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.
В даному випадку право власності виникло на підставі договору купівлі-продажу, який проведено у якості біржової операції між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 2.ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, що діє на теперішній час, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013 року, визнаються дійсними, якщо реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Здійснивши 21.12.2000 р. державну реєстрацію у Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації об`єктів нерухомості за реєстровим № 1481 права власності ОСОБА_1 на придбаний об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 , держава цим самим визнала право власності позивача на придбаний об`єкт, як таке, що виникло на не заборонених законом підставах.
З огляду на викладене, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", є підстави для визнання договору №1709 купівлі-продажу нерухомого майна від 13.12.2000 року, укладеного на Універсальній біржі «Південь», дійсним.
Отже, на підставі викладеного, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, оскільки зазначена угода цілком виконана сторонами, протизаконних дій не містить, і була укладена на біржі відповідно до норм Закону України «Про товарні біржі», який діяв на той час, суд дійшов висновку, що пред`явлені позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст.209, 220, 650, 657 ЦК України, ст.ст. 47, 227 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст.15 ЗУ «Про товарну біржу» суд, -
УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, третя особа - Універсальна біржа «Південь» - задовольнити.

Визнати дійсним Договір № 1709 купівлі-продажу нерухомого майна від 13 грудня 2000 року, за яким ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 придбав домобудівлю АДРЕСА_2 , що зареєстрований 13 грудня 2000 року на Універсальній біржі «Південь» у журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за реєстраційним №1709 та зареєстрований Комунальним підприємством «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 21 грудня 2000 року за реєстровим № 1481.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя          О.А. Гуденко