Справа № 455/476/26
Провадження № 2/455/457/2026

РІШЕННЯ
Іменем України

12 травня 2026 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області у складі: 
головуючого судді Івасенко С.М., 
секретаря судового засідання Бобельської Н.М.,
за участі:
представниці позивача – Павлечко Г.Д.
відповідачки - ОСОБА_1 
представника відповідачки – адвоката Бущака Р.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів,

В С Т А Н О В И В:

17 березня 2026 року Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі – позивач, ПФУ) звернулося до Старосамбірського районного суду Львівської області із зазначеною позовною заявою, просило стягнути з ОСОБА_1 надміру виплачених пенсійних виплат та судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 29 липня 2025 року на адресу ПФУ надійшло рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України від 11.07.2025 року №ЦО 18351 про те, що відповідачка з 31.07.2023 року не визнана особою з інвалідністю. На підставі цього рішення ПФУ з 01.08.2025 року припинив виплату пенсії відповідачці, а суму пенсійних виплат за період з 31 травня 2023 року по 31 липня 2025 року в розмірі 169805,54 грн визнав як надміру виплачених і безпідставно набутими, та такими, що підлягають повернення позивачу. Добровільно повернути заборгованість по переплаті пенсії відповідачка відмовилася, тому позивач змушений звертатися до суду за захистом своїх майнових прав.
18 березня 2026 року суд відкрив провадження у справі та постановив слухати справу в порядку спрощеного позовного провадження. 

31 березня 2026 року суд отримав від представника відповідачки, адвоката Бущака Р.Є., відзив на позовну заяву. З вимогами позову представник позивачки не погодився, просив відмовити у задоволені. Повідомив, що відповідачка була визнана особою з інвалідністю ІІІ групи загального захворювання безтерміново. Їй було призначено пенсію по інвалідності на підставі чинної довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 31.05.2022 року. Отримувала пенсію з 31.05.2022 року до 31.07.2025 року. Рішення, яке скасувало її статус інвалідності та стало підставою вимагати від неї повернення пенсійних виплат було прийнято ретроспективно. З її боку зловживань чи недобросовісної поведінки щодо встановлення інвалідності безстроково і отримання пенсійних виплат не було. Тому підстав для повернення таких виплат не має. 
Правом на відповідь на відзив позивач не скористався.

В судове засідання, призначене 12 травня 2026 року, з`явилися представники позивача та відповідачки та відповідачка.
Представниця позивача підтримала позовні вимоги, просила задовольнити. Звернула увагу, що відповідачка не оскаржувала рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України від 11.07.2025 року.
Відповідачка та її представник заперечили проти їх задоволення. Зазначили, що не має підстав для повернення відповідачкою пенсійних виплат.
Заслухавши доводи та аргументи представників сторін, дослідивши докази та здійснивши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також проаналізувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.
31 травня 2022 року відповідачка визнана особою з інвалідністю ІІІ групи загального захворювання безтерміново, що підтверджується копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертнї комісії серії 12ААВ №051848 від 31 травня 2022 року ( а.с. 4).
Перебувала на обліку в позивача як одержувач пенсії по інвалідності із 31.05.2022 року. Їй була призначена пенсія по інвалідності на підставі довідки до акта огляду медико-соціальною експертнї комісії серії 12ААВ №051848 від 31 травня 2022 року, відповідачка отримувала пенсію з 31.05.2022 року до 31 липня 2025 року. Ці факти визнаються сторонами.
За період з квітня 2023 до липня 2025 року ( включно) позивач виплатив відповідачці 169805,54 грн пенсії, що підтверджується копією індивідуального перерахунку за період з 01.05.2023 року до 31.07.2025 року (а.с.7-8). Відомостей про подальше отримання пенсійних виплат не має.
Згідно витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, що надсилається до територіальних органів Пенсійного фонду України від 11 липня 2025 року щодо відповідачки їй встановлено ІІІ групу інвалідності на 1 рік з 31.05.2022 року з датою повторного оцінювання повсякденного функціонування особи – 30.04.2023 року ( а.с. 13). Дата прийняття 11 липня 2025 року, номер рішення ЦО -18351. Згідно штампу на витягу з рішення його прийняв Центр оцінювання функціонального стану особи в м. Дніпро. Мотивів прийняття такого рішення у витягу не зазначено.
Відомостей, що відповідачка була проінформована про проведення щодо неї оцінювання повсякденного функціонування не має. Відповідачка не брала участі при прийнятті щодо неї рішення ЦО -18351. Відповідачка пояснила, що отримала повідомлення про переогляд стану її здоров`я в стислі строки, окрім того у зв`язку з безпековою ситуацією в м. Дніпро не наважилась їхати. Отримала витяг від 11.07.2026 року десь в кінці липня 2025 року. Не оскаржувала це рішення. Не оскаржувала, оскільки в той період мала проблеми приватного характеру, втратила роботу.
31.07.2025 року та 03.02.2026 року позивач звертався до відповідачки з пропозицією з`явитися до його сервісного центру для вирішення питання погашення переплати пенсійних виплат, зазначив рахунок для відшкодування надміру виплачених сум пенсій, що підтверджується копіями листів ПФУ від 31.07.2025 року № 1300-5223-8/100131 та від 03.02.2026 року №1300-0306-8/16138 ( а.с. 5-6). Доказів скерування відповідачці та, відповідно, отримання цих листів не має.
Встановлені обставини свідчать, що між сторонами виник спір щодо стягнення отриманих відповідачкою пенсійних виплат, які позивач вважав такими, що отримані нею без достатньої правової підстави. 
Відповідно до частини першої статті 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон про пенсію) пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону. 
Пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності. Особам з інвалідністю, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, пенсії по інвалідності призначаються довічно. Повторний огляд цих осіб з інвалідністю провадиться тільки за їх заявою (стаття 34 Закону про пенсію).
Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 45 Закону про пенсію, пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності.
З 1 січня 2025 року експертиза щодо встановлення інвалідності відповідно до законодавства для повнолітніх осіб проводиться експертними командами з оцінювання повсякденного функціонування особи, сформованими відповідно до Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 року №1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» (Постанова №1338). Цією постановою затверджені: Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи; Порядок проведення оцінювання повсякденного функціонування особи; Критерії направлення на проведення оцінювання повсякденного функціонування особи; Порядок функціонування електронної системи щодо оцінювання повсякденного функціонування особи; Критерії встановлення інвалідності.
Відповідно до пункту 3 Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи експертні команди формуються з метою організації та проведення оцінювання повсякденного функціонування особи (далі - оцінювання) відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи та критеріїв направлення на проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затверджених Постановою № 1338.
Пунктом 10 Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи визначено, що рішення про встановлення інвалідності, прийняті до набрання чинності цієї постанови переглядаються Центром оцінювання функціонального стану особи (далі - ЦОФСО) з дотриманням вимог, встановлених цим Порядком.
Пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду ( ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення») .
Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону про пенсію, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Згідно з ч. 1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. У разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоров`я тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку.
За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.
Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.
Зокрема, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (частина перша статті 1215 Цивільного кодексу України).
Для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, має достеменно встановити, що факт переплати пенсії, що враховуються при її обчисленні, відбувся у зв`язку із поданням пенсіонером завідомо недостовірних відомостей.
Оцінюючи докази, що свідчать про можливе зловживання, слід виходити з презумпції дійсності документів, наданих для призначення/перерахунку пенсії, та презумпції добросовісності заявника. Ці презумпції може бути спростовано на підставі доказів, що доводять умисел заявника на отримання пенсії без законних для цього підстав.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №753/15556/15-ц та постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №607/4570/17 зазначено, що правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідачка отримувала пенсію у зв`язку із встановленням їй інвалідності безтерміново. Рішенням ЦОФСО від 11.07.2025 року ретроспективно змінено строк інвалідності з безстрокового на один рік, до 30.04.2023 року. За цим рішенням від 2025 року особа мала б пройти повторне оцінювання у 2023 року. Саме це рішення ЦОФСО позивач вважав таким, що дає достатні законні підстави вимагати від відповідачки виплачену за період 01.05.2023 року до 31.07.2025 року пенсію, при цьому не зазначає фактів, які свідчать, що призначення відповідачці інвалідності безстроково було пов`язано із її умисними та протиправними діями, спрямованими на безпідставне отримання пенсійних виплат. Незгода експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи з висновком медико-соціальної експертної комісії, викладеним в акті від 31.05.2022 року, є оцінкою медичних показників стану здоров`я відповідачки, які проведені різними державними експертними установами однієї структури – Міністерства охорони здоров`я України, та не доводять недобросовісності дій відповідачки при звернення до позивача для призначенням їй пенсії по інвалідності, адже безстроковість інвалідності в 2022 року не вона сама собі встановила, а державна комісія Міністерства охорони здоров`я України. Доказів, які б свідчили про надання відповідачкою завідомо неправдивих даних або підроблених документів, які стали підставою для встановлення інвалідності безстроково і як наслідок отримання пенсійних виплат впродовж 2023-2025 років, інших зловживань з боку відповідачки, протиправного впливу на прийняття рішення про встановлення їй інвалідності безстроково, представницею позивача не надано. 
Представниця позивача звернула увагу, що суд має враховувати, що відбулось незаконне витрачання коштів ПФУ, що може породити соціальну напругу у суспільстві, оскільки несе ризик для функціонування всієї системи соціального забезпечення держави.
Суд погоджується, що держава має право вживати заходів для повторної оцінки стану здоров`я осіб, які отримують пенсію по інвалідності, з метою встановлення того, чи залишаються вони непрацездатними, за умови, що така повторна оцінка здійснюється згідно із законом і супроводжується достатніми процедурними гарантіями. Якби право на пенсію по інвалідності зберігалося в ситуаціях, коли одержувачі такої пенсії з часом перестали відповідати вимогам чинного законодавства, це призвело б до неправомірного збагачення таких осіб. Крім того, це було б несправедливо щодо осіб, які сплачували внески до системи соціального страхування, зокрема тих, яким було відмовлено у виплаті через те, що вони не відповідали відповідним вимогам. У більш загальному плані такі ситуації також санкціонують неналежний розподіл державних коштів, розподіл, що суперечить цілям, яким мають відповідати пенсії по інвалідності.
Однак у цьому випадку саме держава в особі профільної установи Міністерства охорони здоров`я України, на яку було покладено обов`язок встановлювати наявність чи відсутність інвалідності в особи та періодичність оцінки стану її здоров`я в 2022 році, прийняла рішення про безстроковий характер інвалідності. В довідці до акта огляду медико-соціальною експертною комісії від 31.05.2022 року стоїть прізвище конкретної посадової особи державної установи, яка своїм підписом засвідчила рішення відповідної комісії про наявність у відповідачки інвалідності безстроково, яке в подальшому було переглянуто вже іншою новоствореною державною установою, що ввійшла до структури Міністерства охорони здоров`я України, яка встановила помилковість такого рішення, яке призвело до фінансових втрат ПФУ.
Саме на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Lelas v. Croatia» від 20 травня 2010 року і «Toscuta and Others v. Romania» від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Oneryildiz v. Turkey» від 18 червня 2002 року та «Beyeler v. Italy» від 05 січня 2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.
Незалежно від будь-якої мети, що переслідується в інтересах суспільства, навряд чи можна визнати прийнятним те, що органи влади намагаються перекласти наслідки помилок своїх представників, за яку саме вони мають нести відповідальність, на відповідачку.
Суд вважає, що у цьому випадку позивач не навів обставин, передбачених ч. 1 ст. 50 Закону про пенсію, ч. 1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», які б давали йому законні підстави вимагати від відповідачки повернення пенсій виплат. Як і не навів обставин, які доводять, що на пенсійні виплати, отримані відповідачкою, не розповсюджується гарантії ч.1 ст.1215 ЦК України.
Оскільки позивач не довів факту зловживань чи протиправних діянь відповідачки при оформлені пенсійних виплат, суд виснує, що на неї, як добросовісного набувача, не можна покладати тягар виправлення помилок (а може і чогось серйознішого) представників державної установи Міністерства охорони здоров`я України, які у 2022 році встановили відповідачці безстрокову інвалідність, а тому у задоволені позову слід відмовити. 
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору у зв`язку із відмовою в позові слід залишити за позивачем.
Керуючись ст. 2, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, 

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст судового рішення складено 12 травня 2026 року.
Відомості щодо учасників справи:
Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, код юридичної особи в ЄДР 13814885, місцезнаходження: м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10. 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; 
.

Суддя С.М. Івасенко