Дата документу 23.06.2026 Справа № 337/1767/26

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 337/1767/26  Головуючий у І інстанції: Мурашова Н. А.
Провадження № 22-ц/807/1479/26 Суддя-доповідач: Поляков О.З.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
23 червня 2026 року  м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого Полякова О.З.,
суддів Гончар М.С.,
Кочеткової І.В.,
секретар Пантюх Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою  ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Іванісова Володимира Сергійовича – на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 квітня 2026 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И Л А:

Рішенням від 23 квітня 2026 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя частково задовольнив позов ТОВ «Коллект Центр» та стягнув на користь товариства з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 3106081 від 04.10.2021 в загальному розмірі 15000 грн, а також судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1091,58 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 2050 грн. 
26 квітня 2026 року представник ОСОБА_1 – адвокат Іванісов В.С. – звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в обґрунтування якої зазначено, що вимога про стягнення судових витрат з позивача заявлена у відзиві на позовну заяву. Загальна сума витрат на професійну правничу допомогу складає 7000 грн. Також заявник зазначав, що належними доказами на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу є довідка від 26.04.2026 про отримання адвокатом грошових коштів від відповідача за надання правової допомоги, договір про надання правової допомоги від 06.04.2026 та додаток № 1 до договору від 06.04.2026. 
Посилаючись на означені обставини, представник представник ОСОБА_1 – адвокат Іванісов В.С. – просив суд стягнути з ТОВ «Коллект Центр» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 7000 грн, про що ухвалити додаткове рішення.
Ухвалою від 30 квітня 2026 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя відмовив у задоволенні заяви.
Не погоджуючись із вищезазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Іванісова В.С. – через підсистему «Електронний суд» подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 квітня 2026 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що у відзиві на позовну заяву представник ОСОБА_1 – адвокат Іванісов В.С. зазначав про наявність орієнтовних судових на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн. 26 квітня 2026 року адвокат подав до суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення разом з доказами: копією додатку 1 до договору про надання правової допомоги від 06.04.2026, копією довідки про отримання грошових коштів від 26.04.2026, тобто в межах п`ятиденного строку з дня ухвалення рішення в цій справі представник відповідача надав докази на підтвердження вказаних витрат.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Коллект Центр» заперечує проти задоволення апеляційної скарги, оскаржувану ухвалу просить залишити без змін. Зокрема, зазначає, що з урахуванням того, що такі докази повинні були бути подані із відзивом на позовну заяву, представник відповідача не виконав умови щодо наявності поважності причин неподання відповідних доказів понесення витрат до закінчення судових дебатів.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог чинного законодавства. Клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.
Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегія суддів вирішила розглядати справу за відсутності осіб, які не з`явились.
Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити з огляду на таке.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відмовляючи в ухваленні додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що представник відповідача до ухвалення рішення не зазначив (не зробив заяви) про те, що відповідні докази будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду і не навів жодних поважних причин неможливості подати ці докази до ухвалення рішення у справі, що суперечить вимогам ч. 8 ст. 141, ч. 1 ст. 246 ЦПК України. 
Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком з огляду на таке.
Суд першої інстанції встановив, підтверджено матеріалами справи і не заперечували сторони, що 23 квітня 2026 року справу розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження за відсутності сторін.
26 квітня 2026 року через підсистему «Електронний суд» представник ОСОБА_1 – адвокат Іванісов В.С. – звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, надавши судудоговір про надання правової допомоги від 06.04.2026 та додаток № 1 до договору від 06.04.2026. а також довідку від 26.04.2026 про отримання адвокатом Іванісовим В.С. від ОСОБА_1 грошових коштів, сплачених за надання правової допомоги відповідно до договору про надання правової допомоги від 06.04.2026 в загальній сумі 7000 грн (а.с. 127).
Також колегія суддів звертає увагу на те, що у відзиві на позовну заяву представник ОСОБА_1 – адвокат Іванісов В.С. – зазначав про орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які відповідач очікує понести у зв`язку з розглядом справи, зазначивши, що сума таких витрат на правничу допомогу складатиме орієнтовно 7000 грн (а.с. 100).
Згідно зі статтею 59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу.
Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу – це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).
Статтею 133 ЦПК України до судових витрат віднесені і витрати на професійну правничу допомогу.
Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України зокрема встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України,  витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Також відповідно до рішення Європейського суду з прав людини не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини Жоффр де ля Прадель проти Франції).
У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавляє заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.
Аналіз викладених вище норм права дає підстави для висновку, що відмовляючи в ухваленні додаткового рішення у справі, суд першої інстанції підійшов до розгляду заяви занадто формально.
Так, у цій справі суд встановив, що рішенням від 23.04.2026 Хортицький районний суд м. Запоріжжя частково задовольнив позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 та стягнув з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 15000 грн, що складає 41,00 % від первісно заявлених вимог на суму 36618 грн.
У цьому ж рішенні суд вирішив питання про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» понесених судових витрат зі сплати судового збору та витрат на правничу допомогу пропорційно задоволеній частині позовних вимог.
Крім того, суд встановив, що в межах цієї справи ОСОБА_1 також користувалася правничою допомогою адвоката Іванісова В.С., повноваження якого підтверджені ордером на надання правничої допомоги АР №1308469 від 07 квітня 2026 року.
Колегія суддів зауважує, що згідно з протоколом судового засіданні від 23 квітня 2026 року в цій справі, її суд розглянув за відсутності сторін.
Згідно з довідкою відповідального працівника Хортицького районного суду м. Запоріжжя, документ в електронному вигляді «Рішення» від 23 квітня 2026 року у справі № 337/1767/26 доставлено до електронного кабінету Іванісова В.С. 03 травня 206 року.
Із завою про ухвалення додаткового рішення представник ОСОБА_1 – адвокат Іванісов В.С. – звернувся до суду через підсистему «Електронний суд» 26 квітня 2026 року, тобто на третій день після ухвалення рішення суду і до отримання його в електронному кабінеті.
Крім того, до вказаної заяви адвокат відповідача надав судудодаток № 1 від 26 квітня 2026 року, в якому клієнт ОСОБА_1 та адвокат Іванісов В.С. узгодили види робіт до договору про надання правової допомоги від 06 квітня 2026 року, а також довідку від 26 квітня 2026 року про отримання адвокатом Іванісовим В.С. від ОСОБА_1 грошових коштів, сплачених за надання правової допомоги відповідно до договору про надання правової допомоги від 06 квітня 2026 року в загальній сумі 7000 грн (а.с. 127).
Тобто, на час ухвалення рішення у справі, ще не існувало документів про сплату послуг адвоката та додатку до договору про узгодження послуг з клієнтом, що, враховуючи їх подання суду в межах п`яти днів після розгляду справи,є поважною причиною неможливості подати ці докази до ухвалення рішення у справі.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що в цій справі наявні підстави для відшкодування відповідачу витрат на правничу допомогу, яких вона зазнала під час розгляду справи в суді першої інстанції.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові – на позивача, у разі часткового задоволення – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у додатковій постанові від 17 січня 2022 року у справі № 756/8241/20 (провадження № 61-9789св21).
Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
При визначенні суми відшкодування витрат на правову допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, а також з урахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значенням справи для сторони.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 листопада 2022 року у справі № 706/199/22 (провадження № 61-9325ск22).
Враховуючи обсяг наданих послуг, часткове задоволення позову (41% від заявлених вимог), взявши до уваги заперечення позивача проти розміру витрат на правничу допомогу, враховуючи принцип розумності та співмірності, колегія суддів доходить висновку про доцільність відшкодування витрат, понесених відповідачем на правову допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції в розмірі 3000 грн, оскільки докази фактично понесених витрат саме в заявленому розмірі не є неминучими, отже, відсутні підстави для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу саме у визначеному адвокатом відповідача розмірі. 
При цьому колегія суддів вважає, що стягнення витрат на правничу допомогу, яких зазнала відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції, в розмірі 3000 грн забезпечуватиме баланс рівноваги між інтересами сторін у справі, відповідатиме принципу розумності та співмірності, визначеного як одним з основних критеріїв стягнення таких витрат.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги тому її слід частково задовольнити, ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 квітня 2026 року – скасувати та ухвалити нову постанову про часткове задоволення заяви.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 

УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Іванісова Володимира Сергійовича – задовольнити частково.
Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 квітня 2026 року – скасувати. Ухвалити в цій справі нову постанову:
«Заяву  ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Іванісова Володимира Сергійовича про ухвалення додаткового рішення – задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, яких вона зазнала під час розгляду справи в суді першої інстанції, в розмірі 3000 (три тисячі) гривень.»
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 03 липня 2026 року.

Головуючий

Судді