ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/554/26 Суддя першої інстанції: Валентина ЯНКІВСЬКА

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі судді: 
судді -доповідача - Кравченка Є.Д., 
суддів: Осіпової О.О., Златіна С.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2026 року про закриття провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області, третя особа Головне управління ДКСУ у Вінницькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_1 звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області, в якому просить:
1) визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління ДПС у Вінницькій області від 13.01.2026 №30/Г/02-32-24-03-16 у поверненні надміру сплачених коштів ОСОБА_1 ;
2) зобов`язати Головне управління ДПС у Вінницькій області сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області подання про повернення ОСОБА_1 надміру сплаченої ОСОБА_2 , 1969 р.н., РНОКПП НОМЕР_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , орендної плати за землю, яка обліковується в Бершадській ДПІ Головного управління ДПС у Вінницькій області (код ДПІ - 0202, Джулинська ОТГ, код території UA050040070000093188), у сумі 49 729,16 грн за реквізитами вказаними у поданій заяві від 30.12.2025.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що вона є спадкоємцем свого померлого чоловіка ОСОБА_2 , 1969 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.04.2025 року спадщина складається зокрема з грошових коштів: у сумі 49 729,16 грн., яка є переплатою по орендній платі за землю, яка обліковується в Бершадській ДПІ Головного управління ДПС у Вінницькій області (код ДПІ - 0202, Джулинська ОТГ, код території UA050040070000093188), що також підтверджується повідомленням Головного управління ДПС у Черкаській області 4607/6/23-00-13-06-09 від 22.02.2024 року. Наголосила, що за її зверненням щодо повернення зазначеної суми грошових коштів, які переплатою по орендній платі за землю, які вона успадкувала, отримала лист-відмову, який мотивований технічною неможливістю внесення (відсутні необхідні режими в інформаційно-комунікаційній системі (далі ІКС) ГУ ДПС у Вінницькій області) до ІКС «Податковий Блок» заяви спадкоємця коштів у формі переплати податку на повернення надміру сплаченої суми орендної плати за землю для формування висновку про повернення належних сум коштів спадкоємцю з відповідного бюджету.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2026 року клопотання представника відповідача задоволено повністю.
Закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області, третя особа Головне управління ДКСУ у Вінницькій області про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
Не погоджуючись із таким рішенням суду, зокрема ухвалою про закриття провадження у справі, позивач подала апеляційну скаргу. У прохальній частині апеляційної скарги позивач просить суд скасувати ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2026 року, якою задоволено клопотання представника відповідача та закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області, третя особа Головне управління ДКСУ у Вінницькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії. Також просить суд направити справу для розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт зазначила, що вона в порядку цивільного судочинства успадкувала надміру сплачені на рахунок відповідача кошти, відтак спір у справі фактично пов`язаний із виконанням владних управлінських функцій відповідачем, а тому віднесений до юрисдикції адміністративних судів. Зокрема, позивач зазначила про те, що такі правовідносини розглядаються адміністративними судами у порядку визначеному КАС України, що підтверджується прийняти рішеннями у справах № 140/3192/25 від 04.07.2025, № 640/18646/21 від 29.09.2021.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2026 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2026 року про закриття провадження у справі.
Головне управління ДПС у Вінницькій області подало до суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 в повному обсязі. 
Відповідач наголосив на тому, що предметом спадкування можуть бути лише конкретні суми виплат, які належали спадкодавцеві за життя і залишилися недоотриманими у зав`язку з його смертю. У даному випадку наявний спір щодо стягнення спадщини у вигляді надміру сплачених коштів у зав`язку зі смертю фізичної особи - платника податків. Наявна в ІКП померлої особи переплата з орендної плати фізичних осіб є лише обліковим показником, а не нарахованою виплатою в розумінні статті 1227 ЦК України. Відповідно до пункту 15.1 статті 15 ПК України платниками податків визначаються, зокрема, фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або проводять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з ПК України або податковими законами, і на яких покладено обв`язок зі сплати податків та зборів згідно ПК України. Умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені, передбачені статтею 43 ПК України, прямо пов`язані із правовим статусом платника податків (ст. 15 ПК України) та є персоналізованим.
Відповідач наголосив, що даний спір є спором про цивільне право, предметом якого є фактично майнова вимога позивача як спадкоємця щодо визнання права на отримання грошових коштів та має приватно-правовий характер. Зазначив, що аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 07.04.2021 у справі № 0540/5860/18-а, від 21.09.2021 у справі № 200/3913/21, 11.10.2021 у справі № 200/126/21-а, від 11.07.2022 у справі № 360/3210/18, а також постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2025 у справі № 600/1843/24-а.
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційну скаргу подано на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.
В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
Після надходження матеріалів справи, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2026 року, продовжено строк розгляду справи та призначено її до розгляду у порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Частиною першою ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно із ч.1 ст. 3 КАС України порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Як зазначено у статті 4 КАС України встановлено, що публічно-правовий спір - спір, у якому:
- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або
- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або
- хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Частинами першою, другою статті 5 КАС України обумовлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:
1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;
2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;
3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;
4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;
5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;
6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження».
У відповідності до пункту 7 частини 1 статті 4 КАС України, суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
З огляду на вказані норми до адміністративної юрисдикції відносяться справи, які виникають зі спору в публічно-правових відносинах, що стосуються цих відносин, у разі якщо один з його учасників суб`єкт владних повноважень здійснює владні управлінські функції на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або надання адміністративних послуг.
Отже, до юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є, зокрема, перевірка законності дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Крім того, суд зазначає, що сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції і визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.
З матеріалів справи слідує, що спір між сторонами виник з приводу відмови Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області, яка викладена у листі від 13.01.2026 № 30/Г/02-32-24-03-16, у поверненні надміру сплачених коштів ОСОБА_1 , зокрема грошових коштів у розмірі 49 729,16 грн., яка є переплатою по орендній платі за землю, яка обліковується в Бершадській ДПІ Головного управління ДПС у Вінницькій області та була сплачена її покійним чоловіком ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1 ). 
При цьому, матеріалами справи підтверджено, що згідно із відомостями свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.04.2025 року, виданого приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області, спадкоємцем зазначеного у даному свідоцтві майна ОСОБА_2 , 1969 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є його дружина ОСОБА_1 . Так, спадщина на яку видано свідоцтво складається із майна, до якого зокрема включено грошові кошти: у сумі 49 729,16 грн., яка є переплатою по орендній платі за землю, яка обліковується в Бершадській ДПІ Головного управління ДПС у Вінницькій області (код ДПІ - 0202, Джулинська ОТГ, код території UA050040070000093188), що підтверджується повідомленням Головного управління ДПС у Черкаській області 4607/6/23-00-13-06-09 від 22.02.2024 року. 
Статтями 1216, 1217 Цивільного кодексу України обумовлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Нормами статті 1218 ЦК України унормовано, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті
При цьому, положеннями статті 1219 ЦК України встановлено, що не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема:
1) особисті немайнові права;
2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами;
3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом;
5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Колегія суддів зазначає, що у межах даної справи не встановлено приватно-правового характеру спірних правовідносин, позаяк позивач є спадкоємцем майна, яке визначене у свідоцтві про право на спадщину за законом від 25.04.2025, зокрема грошових коштів: у сумі 49 729,16 грн., яка є переплатою по орендній платі за землю, яка обліковується в Бершадській ДПІ Головного управління ДПС у Вінницькій області (код ДПІ - 0202, Джулинська ОТГ, код території UA050040070000093188), що підтверджується повідомленням Головного управління ДПС у Черкаській області 4607/6/23-00-13-06-09 від 22.02.2024 року. 
При цьому, у порядку визначеному чинним законодавством, зокрема у відповідності до приписів Податкового кодексу України звернулася до відповідача із заявою про повернення надміру сплачених сум по орендній платі внесених її покійним чоловіком.
Крім того, колегія суддів зазначає, що законодавець передбачив чітку процедуру і алгоритм дій, як платника податків, так і податкового органу в правовідносинах повернення надміру або помилково сплачених платежів.
Відповідно до пункту 43.1 статті 43 ПК України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України , крім випадків наявності у такого платника податкового боргу. Не підлягають поверненню помилково та/або надміру сплачені суми грошових зобов`язань та пені платникам податку, щодо яких (та/або щодо засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників яких) у порядку, встановленому Законом України «Про санкції», прийняті рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), протягом строку застосування таких санкцій. 
Пунктом 43.2 статті 43 ПК України встановлено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на рахунок такого платника податків у банку або небанківському надавачу платіжних послуг, або на єдиний рахунок, або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, небанківському надавачу платіжних послуг, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків. 
За змістом норм пунктів 43.3 , 43.4 статті 43 ПК України обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання та пені є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми та/або пені. 
Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на рахунок платника податків у банку, небанківському надавачу платіжних послуг; на єдиний рахунок (у разі його використання); на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, небанківському надавачу платіжних послуг 
З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що у даному випадку звернення позивача до суду зумовлене наявністю публічно-правового спору, який виник між позивачем, як заявником та Головним управлінням ДПС у Вінницькій області як суб`єктом владних повноважень, який уповноважений на виконання публічно-владних управлінських функцій щодо поверненнянадміру сплачених платежів.
Зважаючи на характер правовідносин та суб`єктний склад у цій справі, колегія суддів вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції про віднесення розгляду даного спору за правилами цивільного судочинства, оскільки розгляд даної справи повинен здійснювати за правилами адміністративного судочинства.
Беручи до уваги наведене та враховуючи суть спірних правовідносин по даній справі, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про закриття провадження у справі, оскільки даний спір є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.
Оскільки суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про необхідність розгляду цієї справи в порядку цивільного судочинства у зв`язку з чим закрив провадження у справі, ухвала Черкаського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2026 року підлягає скасуванню.
Доводи апеляційної скарги з наведених вище підстав приймаються колегією суддів у якості належних.
Відповідно до частини третьої статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
За встановлених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу, порушив норми матеріального права, у зв`язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити - ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Приймаючи до уваги вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а ухвалу суду скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.
Керуючись ст.ст. 312, 315,317, 320, 321,322,325 КАС України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2026 року у справі № 580/554/26 скасувати.
Справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області, третя особа Головне управління ДКСУ у Вінницькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії направити до Черкаського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Є.Д. Кравченко

Судді: О.О. Осіпова

С.В. Златін