Справа № 287/1033/25
провадження 2/287/555/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2026 року     м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:
головуючої судді Нижника Г.П.,
з участю секретаря судового засідання Корнєйчук О.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білокоровицької сільської ради Коростенського району Житомирської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, –

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Білокоровицької сільської ради Коростенського району Житомирської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
В обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина за законом на житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 . На час смерті батька разом із ним у спадковому будинку проживав та був зареєстрований його син – ОСОБА_2 , який відповідно до вимог цивільного законодавства вважається таким, що прийняв спадщину після смерті батька.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер. За життя заповіту він не залишив, тому після його смерті відкрилася спадщина за законом.
Позивач зазначає, що є рідним братом померлого, а тому належить до спадкоємців другої черги за законом. Спадкоємці першої черги після смерті брата спадщину не приймали, оскільки тривалий час із померлим стосунків не підтримували.
Після смерті брата позивач здійснив його поховання, забрав належні померлому документи та майно, доглядає спадковий будинок і присадибну земельну ділянку, у зв`язку із чим вважає, що фактично прийняв спадщину.
Разом із тим у встановлений законом шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса він не звернувся.
Причинами пропуску строку позивач зазначає те, що є особою з інвалідністю ІІІ групи, має ампутовану праву кисть, страждає на захворювання хребта, а після смерті брата пережив сильний нервовий стрес, що призвів до загострення хронічних захворювань. У зв`язку із цим він лікувався амбулаторно та не мав можливості своєчасно звернутися до нотаріуса.
23.01.2025 приватним нотаріусом Коростенського районного нотаріального округу йому було роз`яснено, що строк для прийняття спадщини пропущено, та рекомендовано звернутися до суду.
Посилаючись на наведені обставини, позивач просить визначити йому додатковий строк тривалістю один місяць для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді Нижнику Г.П.
Ухвалою суду від 27.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 23.02.2026.
Ухвалою суду від 23.02.2026 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.04.2026.
Позивач у судові засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. 
Представник відповідача у судові засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце судового розгляду. Відзиву на позов не подав.
Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов наступного висновку.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 8).
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 9).
Згідно зі свідоцтвами про народження позивача та ОСОБА_2 (а.с. 10-11) встановлено, що вони є рідними братами.
Відповідно до виписки з погосподарської книги № 610 від 27.11.2024 житловий будинок АДРЕСА_1 станом на 05.08.1992 рахувався за ОСОБА_2 . Земельна ділянка площею 0,15 га була виділена йому для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 22).
З інформаційної довідки КП «Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 523 від 11.12.2024 вбачається, що станом на 29.12.2012 державна реєстрація права власності на вказаний житловий будинок не проводилася (а.с. 21).
Рішенням Новобілокоровицької селищної ради від 19.08.2016 № 63 вулицю Жовтневу перейменовано на вулицю Поліську, а рішенням Білокоровицької сільської ради від 17.04.2024 № 883 вулицю Поліську перейменовано на вулицю ОСОБА_3 (а.с. 17-18).
Згідно з довідкою Білокоровицької сільської ради № 636 від 16.12.2024 на день смерті ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 разом із ним був зареєстрований та постійно проживав його син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 19).
Таким чином судом встановлено, що після смерті ОСОБА_2 його син ОСОБА_2 , який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, відповідно до вимог цивільного законодавства вважається таким, що прийняв спадщину.
З довідки Білокоровицької сільської ради № 637 від 16.12.2024 вбачається, що на день смерті ОСОБА_2 був зареєстрований та постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 один (а.с. 20).
Згідно з висновком лікарсько-консультативної комісії № 7/36 від 28.01.2025 позивач є особою з інвалідністю ІІІ групи та має відповідні захворювання (а.с. 16).
Листом приватного нотаріуса Коростенського районного нотаріального округу Житомирської області № 63/02-14 від 23.01.2025 ОСОБА_1 роз`яснено, що ним пропущено встановлений законом строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 та рекомендовано звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини або про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с. 23).
Таким чином між сторонами виникли спадкові правовідносини, які регулюються Цивільним кодексом України.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.
Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261–1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Згідно зі статтею 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.
Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Згідно з частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України особа, яка не подала заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк, вважається такою, що не прийняла спадщину.
Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.
Велика Палата Верховного Суду у постанові № 686/5757/23 від 26.06.2024 (провадження № 14-50цс24) звернула увагу на те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є виключно ті обставини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, що фактично унеможливлювали для спадкоємця вчинення дій, спрямованих на прийняття спадщини. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не використав право на прийняття спадщини через брак інформації про смерть спадкодавця, незнання приписів закону тощо, тоді немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
У пунктах 49-50 цієї ж постанови Велика Палата Верховного Суду конкретизувала, що з урахуванням фактичних обставин конкретної справи поважними причинами пропуску строку суд може визнати, зокрема: 1) тривалу хворобу спадкоємців; 2) велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем розташування спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо. Водночас Суд чітко зазначив, що юридична необізнаність, незнання про наявність спадкового майна чи факт відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, відсутність коштів для проїзду або несприятливі погодні умови не можуть визнаватися поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини.
Отже, єдиною підставою для визначення судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є наявність поважних причин, тобто таких обставин, які об`єктивно та безумовно унеможливлювали вчинення спадкоємцем відповідних юридично значимих дій. Такі обставини повинні мати об`єктивний характер, існувати незалежно від суб`єктивного сприйняття спадкоємця та, з урахуванням розумності встановленого законом шестимісячного строку, тривати протягом усього цього строку або його істотної частини з такими наслідками, що унеможливлювали реалізацію права на прийняття спадщини і в решту часу.
Як убачається із позовної заяви та пояснень позивача, причинами пропуску встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини останній зазначає наявність інвалідності ІІІ групи, ампутацію правої кисті, захворювання хребта, а також нервовий стрес, пов`язаний зі смертю брата, що, за його твердженням, спричинив загострення хронічних захворювань.
На підтвердження зазначених обставин позивачем надано висновок лікарсько-консультативної комісії № 7/36 від 28.01.2025.
Разом із тим суд звертає увагу, що спадщина після смерті ОСОБА_2 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , а шестимісячний строк для її прийняття сплив 25.07.2024.
Натомість наданий позивачем висновок лікарсько-консультативної комісії складений лише 28.01.2025, тобто майже через рік після відкриття спадщини та більш ніж через шість місяців після закінчення встановленого законом строку для її прийняття.
За своїм змістом зазначений висновок лише підтверджує стан здоров`я позивача на момент його видачі та не містить будь-яких відомостей про те, що у період із 25.01.2024 по 25.07.2024 позивач перебував на стаціонарному лікуванні, був позбавлений можливості пересуватися, звернутися до нотаріуса особисто чи направити заяву про прийняття спадщини поштовим зв`язком або іншим передбаченим законом способом.
Навпаки, із змісту позовної заяви вбачається, що після смерті брата позивач здійснив його поховання, забрав належні померлому документи, користується спадковим будинком, доглядає за ним та обробляє присадибну земельну ділянку, тобто фактично був спроможний здійснювати необхідні дії щодо управління спадковим майном.
Таким чином, наданий висновок ЛКК не підтверджує існування у позивача саме протягом установленого законом шестимісячного строку об`єктивних, непереборних та істотних труднощів, які б унеможливлювали подання заяви про прийняття спадщини.
Крім того, відповідно до пункту 3.5 глави 10 (Видача свідоцтв про право на спадщину) Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини.
Таким чином, чинне законодавство України передбачає альтернативні способи реалізації спадкових прав, що виключає можливість визнання наведених позивачем обставин поважними причинами без доведення існування конкретних об`єктивних перешкод для звернення до нотаріуса.
Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 26.03.2025 у справі № 522/18483/21 (провадження № 61-8382св24).
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, за винятком випадків, прямо передбачених законом.
Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надаючи мотивовану оцінку як усім доказам у цілому, так і кожному доказу або групі однотипних доказів.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що наведені позивачем обставини не підтверджують існування об`єктивних, непереборних та істотних труднощів, які б унеможливлювали своєчасне звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.
Позивач не довів належними та допустимими доказами, що протягом усього шестимісячного строку, встановленого законом, він був позбавлений можливості реалізувати своє право на прийняття спадщини, а тому підстави для визначення йому додаткового строку, передбаченого частиною третьою статті 1272 ЦК України, відсутні.
За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є необґрунтованими. Досліджені у справі докази оцінені судом у сукупності, з урахуванням їх належності, допустимості, достовірності та взаємного зв`язку, а встановлені обставини не дають суду правових підстав для задоволення позову.
На підставі статей 1269-1272 ЦК України, керуючись статтями 4, 5, 10, 11, ч.1 ст. 142, 200, 206, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, –

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Білокоровицької сільської ради Коростенського району Житомирської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .
Відповідач: Білокоровицька сільська рада Коростенського району Житомирської області, код ЄДРПОУ 04343487, адреса: 11055, Житомирська область, Коростенський район, с. Білокоровичі, вул. Шевченка, буд. 69-А.

Суддя:	  	Г.  П.  Нижник