ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2026 р. м. Чернівці Справа № 600/5307/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Сіжук О.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.05.2024 №0301927-2412-2412-UA73040170000011490, №0301928-2412-2412-UA73040170000011490, №0301929-2412-2412-UA73040170000011490, №0301930-2412-2412-UA73040170000011490, №0301931-2412-2412-UA73040170000011490, №0301932-2412-2412-UA73040170000011490.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу на праві приватної власності, серед іншого, належать нежитлові приміщення (будівлі) та житлове приміщення, розташовані в Чернівецькій області за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 47,9 кв. АДРЕСА_2 , загальною площею 49,8 кв.м., місто Сокиряни, вулиця Кобилянської О., будинок 6А, приміщення 10, загальною площею 35,9 кв.м., місто Сокиряни, вулиця Кобилянської О., будинок 6А, приміщення 14, загальною площею 46,4 кв.м., АДРЕСА_3 , загальною площею 1888,10 кв.м. 
Позивач зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності, є засновником фермерського господарства та членом «Буковина-С», товаровиробником сільськогосподарської продукції ФГ "Буковина-С", основним видом діяльності якого є, зокрема, виробництво соняшнику та пшениці, тобто позивач є особисто товаровиробником с/г продукції. 
Звертає увагу на те, що відповідно до пункту 1.1 Статуту фермерського господарства "Буковина-С" (в редакції до 2023 року), останнє створене на приватній власності ОСОБА_1 як засновника господарства (у спірному періоді). Зазначає, що нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є незаконним, оскільки нежитлові приміщення (будівлі), які стали об`єктом оподаткування - у відповідності до підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України не підлягають оподаткуванню, як будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та СПОРУД ДК 018-2000, які використовуються позивачем у власній сільськогосподарській діяльності та не здаються в оренду, лізинг, позичку. 
Ухвалою судді Чернівецького окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Не погоджуючись із позовними вимогами, представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому вказує, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, не встановлено відомостей щодо перебування у власності/оренді позивача будівель та споруд сільськогосподарського призначення ФГ «Буковина С». В переліку зареєстрованих КВЕД ФОП ОСОБА_1 основним видом діяльності є надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (68.20), інші види діяльності: роздрібна торгівля квітами, рослинами, насінням, добривами, домашніми тваринами та кормами для них у спеціалізованих магазинах(47.76), вантажний автомобільний транспорт(49.41), інша допоміжна діяльність у сфері транспорту (52.29). 
Вказує, що оскільки основним видом діяльності позивача є надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна КВЕД 68.20, то вказане суперечить підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.
Відповідач звертає увагу на те, що згідно поданої податкової декларації про майновий стан і доходи за 2023 рік позивачем задекларовано дохід від надання в оренду й експлуатації власного чи орендованого нерухомого майна в сумі 27700,00 грн. Наголошує на тому, що позивач не звертався до податкового органу щодо надання пільги зі сплати податку, а також надання відомостей про те що належна йому будівля не здається в оренду, лізинг чи позичку. На цій підставі, відповідач вважає, що при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень діяв обґрунтовано, у межах повноважень та з урахуванням всіх обставин, які мають значення для прийняття об`єктивного рішення, в межах наданих повноважень та у відповідності до приписів чинного законодавства, у зв`язку із чим, підстави для визнання їх протиправними відсутні. 
Вважаючи доводи представника відповідача необґрунтованими позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якому вказує, що на спірний період поширювала дію редакція статті 266 Податкового кодексу України у формулюванні «будівлі, товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку».
Для застосування пільги передбачалась відповідність ознакам: а) належність будівель сільськогосподарському виробнику. При чому, позивач зауважує, що в цій частині законодавець не конкретизує на якому правовому титулі належать зазначені будівлі сільськогосподарському виробнику; б) віднесення до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000; в) не здавання зазначених будівель в оренду позичку чи лізинг.
Разом з цим, позивач звертає увагу на те, що віднесення будівель, які оподатковані на підставі оскаржуваних ним рішень, до класу будівель сільськогосподарського призначення підтверджується висновком експертизи.
Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №203500296291, ОСОБА_1 з 11.04.2003 зареєстрований фізичною особою-підприємцем, основним видом економічної діяльності згідно КВЕД є надання в оренду та експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. Іншими видами діяльності є: роздрібна торгівля квітами, рослинами, насінням, добривами, домашніми тваринами та кормами для них у спеціалізованих магазинах (КВЕД 47.76); Вантажний автомобільний транспорт (49.41); Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту (КВЕД 52.29).
Як вбачається із матеріалів справи, позивач є засновником фермерського господарства «Буковина - С», про що свідчить статут фермерського господарства «Буковина - С», затверджений 29.08.2003 та зареєстрований Сокирянською районною Державною адміністрацією №04062067Ю0010105 від 01.09.2003.
Основною метою діяльності господарства є виробництво та реалізація товарів сільськогосподарської продукції, надання послуг, розширення числа робочих місць та отримання відповідного прибутку.
Предметом діяльності господарства згідно Статуту є вирощування посадкового і садивного матеріалу плодово-ягідних культур; вирощування зернових, зернобобових, овочевих культур, картоплі, лікарських рослин; виробництво фруктів та овочів, насінництво польових культур, надання консультативних послуг в рослинництві, надання технологічних послуг в обробітку грунту та вирощуванні сільськогосподарських культур в цілому, переробка сільськогосподарської продукції, фруктів, овочів, виробництво овочевих, фруктових та м`ясних консервів, оптова то роздрібна торгівля сільськогосподарською продукцією, овочами, фруктами в свіжому та переробному вигляді, оптова та роздрібна торгівля насінням та посадковим матеріалом, оптова та роздрібна торгівля мінеральними добривами, засобами захисту рослин і стимуляторами росту рослин.
Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 на праві приватної власності належать нежитлові приміщення (будівлі) розташовані в Чернівецькій області за адресою:
- АДРЕСА_1 , загальною площею 47,9 кв.м.;
- АДРЕСА_4 , загальною площею 51,8 кв.м.;
- АДРЕСА_5 , загальною площею 49,8 кв.м.;
- АДРЕСА_6 , загальною площею 35,9 кв.м.;
- АДРЕСА_7 , загальною площею 46,4 кв.м.;
- АДРЕСА_8 , загальною площею 49,8 кв.м.;
- АДРЕСА_9 , загальною площею 29,5 кв.м.;
- АДРЕСА_3 , загальною площею 1888,10 кв.м.
Із свідоцтва про право на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства колгоспу імені Т.Г.Шевченка ( АДРЕСА_10 ), протоколу №1 від 29.03.2006 зборів власників майна та засідання комісії з організації вирішення майнових питань ТОВ «Сокиряни-Агрос», яке є правонаступником колгоспу імені Т.Г.Шевченка, акту приймання-передачі нерухомого майна від 12.05.2006, вбачається, що зазначене вище нерухоме майно за адресами АДРЕСА_10 та АДРЕСА_3 набуте ОСОБА_1 внаслідок виділення йому майнового паю колгоспу імені Т.Г.Шевченка.
У Акті передачі нерухомого майна від 12.05.2006 зазначено, що приватний підприємець ОСОБА_1 отримав майно на території ПТОПУ по АДРЕСА_3 , серед яких пункт товарної обробки плодів, фруктосховище, будинок садовода, вагова, зернотік, автогаражі.
Рішенням засновника ФГ «Буковина-С» від 17.04.2014 вирішено фермерському господарству прийняти право користування на:
- нежитлову будівлю (склад) загальною площею 1888,10 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 ;
- нежитлове приміщення №3, загальною площею 49,8 кв.м. за адресою АДРЕСА_10 ;
- нежитлове приміщення №4, загальною площею 51,8 кв.м. за адресою АДРЕСА_10 ;
- нежитлове приміщення №10, загальною площею 35,9 кв.м. за адресою АДРЕСА_10 ;
- нежитлове приміщення №11, загальною площею 47,9 кв.м. за адресою АДРЕСА_10 ;
- нежитлове приміщення №12, загальною площею 36,2 кв.м. за адресою АДРЕСА_10 ;
- нежитлове приміщення №14, загальною площею 46,4 кв.м. за адресою АДРЕСА_10 .
17.05.2024 Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:
№0301927-2412-2412-UA73040170000011490, яким позивачу нараховано податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за податковий період 2023 року на суму 75901, 62 грн;
№0301928-2412-2412-UA73040170000011490, яким позивачу нараховано податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за податковий період 2023 року на суму 1443,18 грн;
№0301928-2412-2412-UA73040170000011490, яким позивачу нараховано податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за податковий період 2023 року на суму 1443,18 грн;
№0301929-2412-2412-UA73040170000011490, яким позивачу нараховано податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за податковий період 2023 року на суму 1925,58 грн;
№0301930-2412-2412-UA73040170000011490, яким позивачу нараховано податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за податковий період 2023 року на суму 1865,28 грн;
№0301931-2412-2412-UA73040170000011490, яким позивачу нараховано податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за податковий період 2023 року на суму 2082,36 грн;
№0301932-2412-2412-UA73040170000011490, яким позивачу нараховано податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за податковий період 2023 року на суму 2001,96 грн.
Не погоджуючись з прийнятими Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною першою статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі – ПК України).
Згідно пункту 6.1 статті 6 ПК України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету або на єдиний рахунок, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.
Відповідно до статті 8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов`язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.
Пунктом 10.3 статті 10 ПК України визначено, що місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору та земельного податку за лісові землі.
Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно з пунктом 36.1 статті 36 ПК України передбачено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Пунктом 38.1 статті 38 ПК України встановлено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове зобов`язання сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.
Згідно підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.
Статтею 265 ПК України визначено, що податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.
Відповідно до підпунктів 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Згідно з підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.
Відповідно до підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України обчислення податку з об`єкта/об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості.
За змістом пункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу “Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства” (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Отже, споруда (будівля) не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за наявності сукупності умов: така нежитлова будівля віднесена до класу «Нежитлові сільськогосподарські будівлі» (код 1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023; власником такої будівлі (юридична та фізична особа) є сільськогосподарський товаровиробник; така нежитлова будівля не здається її власником в оренду, лізинг, позичку.
Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 22.04.2020 у справі №540/2206/19 і від 21.05.2024 у справі №600/5153/23.
З огляду на вищезазначене, суд зазначає, що з метою вирішення питання щодо наявності у позивача права на пільгу, передбачену пунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, необхідно встановити, чи відноситься будівля позивача (об`єкт оподаткування) до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, чи наділений позивач статусом сільськогосподарського товаровиробника та чи та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Загальні підходи до визначення поняття сільськогосподарського виробника сформульовані у постановах Верховного Суду від 23.01.2025 у справі №160/568/24, від 01.04.2021 у справі №820/6752/16, від 17.02.2021 у справі №820/3707/17, від 24.04.2020 у справі №540/2206/19, від 10.04.2020 у справі №823/1751/17 та ряду інших.
У цих постановах Верховний Суд зауважив, що відповідно до підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.
Суд звертає увагу, що фізична особа, яка є лише власником нерухомості відповідного класу, і не займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією, не звільняється від сплати податку на нерухомість за підпунктом ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.
Тобто значення має не тільки вид нерухомості (зокрема, її призначення), а й безпосередньо сама діяльність, якою займається платник податку (а саме - чи відноситься він до сільськогосподарських товаровиробників).
Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11.04.2023 у справі №380/18104/21.
Згідно з підпунктом 14.1.234 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарська продукція (сільськогосподарські товари) для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - продукція/товари, що підпадають під визначення груп 1-24 УКТ ЗЕД, якщо при цьому такі товари (продукція) вирощуються, відгодовуються, виловлюються, збираються, виготовляються, виробляються, переробляються безпосередньо виробником цих товарів (продукції), а також продукти обробки та переробки цих товарів (продукції), якщо вони були придбані або вироблені на власних або орендованих потужностях (площах) для продажу, переробки або внутрішньогосподарського споживання.
Від оподаткування податком на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки також звільняються споруди, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, незалежно від того, власником таких споруд є фізична чи юридична особа.
Отже, визначення «сільськогосподарський товаровиробник», яке міститься у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України застосовується для цілей глави розділу ХІV цього Кодексу «Спрощена система оподаткування, облік та звітність», тоді як в даному випадку йдеться про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (розділ ХІІ «Податок на майно»).
Відповідно до пунктів 5.2, 5.3 статті 5 ПК України у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу. Інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.
Поняття «сільськогосподарський товаровиробник» також міститься у статті 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001-2004 років» під яким законодавець визначає фізичну або юридичну особу, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.
З метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, законодавцем вживається також поняття «виробники сільськогосподарської продукції».
Так, згідно статті 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» виробники сільськогосподарської продукції - це юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.
Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що поняття «сільськогосподарський товаровиробник» не суперечить його визначенню у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті14 ПК України, яке, до того ж, має чітко обмежену сферу застосування. Як наслідок, для інших випадків мають бути застосовані субсидіарно норми інших законів у відповідності до положень пункту 5.3 ПК України.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.11.2020 у справі №560/168/19, яку суд враховує в силу частини п`ятої статті 242 КАС України.
Для встановлення статусу сільськогосподарського товаровиробника необхідно дослідити вид діяльності такого суб`єкта, зокрема; виробництво сільськогосподарської продукції, її переробка та реалізація. Наданням пільги щодо сплати податку, звільненням від сплати податків, держава має на меті встановлення певного рівня соціального або економічного захисту відповідної категорії платників податків.
Фермерське господарство, в розумінні частини першої статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» від 19.06.2003 №973-IV, є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім`ї, відповідно до закону.
Відтак, фермерське господарство є особливою організаційно-правовою формою ведення підприємницької діяльності у сфері сільськогосподарського виробництва, при якому юридична особа може вести свою діяльність за рахунок земель та майна засновника господарства. Тому фізична особа власник чи користувач земельних ділянок сільськогосподарського призначення, а також власник об`єктів нерухомості, може займатися сільськогосподарським товаровиробництвом через утворене фермерське господарство.
У постанові від 12.12.2024 у справі №340/1913/24 Верховний Суд прийшов до висновку, що встановлення законодавцем певних додаткових пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як в даному випадку підпункт «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, за своєю сутністю спрямоване на збалансування суспільних відносин у сфері справляння податків та мало на меті створити умови для стимулювання та зменшення податкового навантаження на тих платників податків фізичних та юридичних осіб, які є власниками певних об`єктів нерухомості, що використовуються за функціональним призначенням, тобто для сільськогосподарського призначення.
Згідно матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа-підприємець та на момент виникнення спірних правовідносин є засновником фермерського господарства «Буковина-С», (вулиця Стуса 2-Б/1, місто Сокиряни Дністровський район Чернівецька область). Зазначене фермерське господарство є товаровиробником сільськогосподарської продукції та згідно із Статутом створене на приватній власності громадянина України - засновника господарства ОСОБА_1 .
У використанні ФГ «Буковина-С» перебуває також земельна ділянка і склад, що знаходяться в місті Сокиряни Сокирянського (Дністровського) району Чернівецької області, у власності є трактор колісний, що знаходиться за тією ж адресою. Згідно рішення 30 сесії VІ скликання Сокирянської міської ради, договору оренди землі зазначену земельну ділянку надано ФГ «Буковина-С» в оренду для ведення фермерського господарства.
Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що ФГ «Буковина-С» є сільськогосподарським товаровиробником та має в оренді землю для ведення фермерського господарства.
До матеріалів справи долучено рішення засновника ФГ «Буковина-С» ОСОБА_1 від 17.04.2014, яким останній вирішив від мені фермерського господарства прийняти право користування на:
- нежитлову будівлю (склад) загальною площею 1888,10 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 ;
- нежитлове приміщення №3, загальною площею 49,8 кв.м. за адресою АДРЕСА_10 ;
- нежитлове приміщення №4, загальною площею 51,8 кв.м. за адресою АДРЕСА_10 ;
- нежитлове приміщення №10, загальною площею 35,9 кв.м. за адресою АДРЕСА_10 ;
- нежитлове приміщення №11, загальною площею 47,9 кв.м. за адресою АДРЕСА_10 ;
- нежитлове приміщення №12, загальною площею 36,2 кв.м. за адресою АДРЕСА_10 ;
- нежитлове приміщення №14, загальною площею 46,4 кв.м. за адресою АДРЕСА_10 .
Таким чином, спірними приміщеннями користується ФГ «Буковина-С» в особі єдиного засновника ОСОБА_1 .
Крім того, суд зазначає, що згідно Договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії №655 від 22.11.2018, який укладено з ФГ «Буковина-С», а також додатків до нього, у яких відображено адресу об`єкта електрифікації ПТОП – місто Сокиряни, вулиця Давиденка, 11А та контора – місто Сокиряни, вулиця Кобилянської, 6-а, приміщення 3, споживачем електроенергії спірних приміщень (адмінприміщення, городня бригада, ПТОП) є саме фермерське господарство «Буковина-С».
Відтак, обставини справи свідчать про здійснення сільськогосподарської діяльності позивача, а належні йому на праві власності нежитлові приміщення є нерухомістю «сільськогосподарського товаровиробника» і використовуються ним виключно у сільськогосподарських цілях, а тому, відповідно, вони не є належними «об`єктами оподаткування» у розумінні вимог підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.
Щодо віднесення будівлі позивача (об`єкт оподаткування) до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, суд зазначає наступне.
Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17.08.2000 №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної і місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.
Відповідно до названого Державного класифікатора будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності (будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади за надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, тощо) віднесено до підрозділу «Будівлі нежитлові» (група 127 «Будівлі нежитлові інші» клас 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства»).
До будівель, споруд сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства», що включає підкласи: 1271.1 «Будівлі для тваринництва»; 1271.2 «Будівлі для птахівництва»; 1271.3 «Будівлі для зберігання зерна»; 1271.4 «Будівлі силосні та сінажні»; 1271.5 «Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства»; 1271.6 «Будівлі тепличного господарства»; 1271.7 «Будівлі рибного господарства»; 1271.8 «Будівлі підприємств лісівництва та звірівництва»; 1271.9 «Будівлі сільськогосподарського призначення інші».
Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.
Згідно з ДК 018-2000 до групи (код 127) «Будівлі нежитлові» належить клас (код 1271) «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства», який включає будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо. До класу (код 1272) «Будівлі для культової та релігійної діяльності» належать, зокрема, церкви, каплиці, мечеті, синагоги.
Тобто правовою підставою для застосування до особи пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати є також правовий статус будівлі.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.02.2020, справа №820/3706/17.
Так, згідно доданого до матеріалів справи, висновку експертизи, проведеної інженером з інвентаризації нерухомого майна та експертом будівельним І категорії Скрутельником І.І. від 31.07.2023 №702, встановлено, що зазначене нерухоме майно використовується ОСОБА_1 як споруди товаровиробників та віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000.
Згідно з Експертним висновком АС7 №2409601 від 05.04.2024 щодо вірності здійсненої фізичною особою ОСОБА_2 класифікації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться за адресами АДРЕСА_3 та АДРЕСА_11 за Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000 встановлено, що таку класифікацію здійснено ОСОБА_1 правомірно, а саме за наведеним у додатку 1 Переліку:
1. Будівля для зберігання с/г продукції площею 1888,10 кв.м. по вулиці Давиденка, буд.11А - (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 - для зберігання с/г продукції.
2-7. Об`єкти по вулиці Кобилянської О., будинок 6А: нежитлові приміщення №3, загальною площею 49,8 кв.м.; №4, загальною площею 51,8 кв.м.; №10, загальною площею 35,9 кв.м.; №11, загальною площею 47,9 кв.м.; №12, загальною площею 36,2 кв.м.; №14, загальною площею 46,4 кв.м. - (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 - для зберігання с/г інвентарю.
Таким чином, усі наведені вище документи свідчать про те, що належні на праві власності позивачу, який є засновником ФГ «Буковина-С», нежитлові будівлі використовуються для ведення фермерського господарства, а саме для зберігання сільськогосподарської продукції та для зберігання сільськогосподарської техніки, що необхідна для обробки полів, для ремонту сільськогосподарської техніки, для зберігання пального та іншого с/г інвентарю.
Відтак, правовою підставою для застосування до особи пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати є правовий статус будівлі.
Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.
Разом з цим, в документах, що підтверджують право власності позивача на об`єкти нерухомості, такі відомості не відображені.
Попри це, на підставі висновків експертизи, фотографій приміщень, встановлено, що нежитлові будівлі, які належать позивачу на праві власності, за вимогами ДК 018-2000 віднесені до класу (код 1271) «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства», використовуються ним безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, як сільськогосподарським товаровиробником.
На користь такого висновку свідчить також аналіз функціонального призначення об`єктів нерухомості, за адресами місто Сокиряни, вулиця Кобилянської О., будинок 6А та місто Сокиряни, вулиця Давиденка, будинок 11А, які відображені у правовстановлюючих документах, зокрема, протоколі №1 від 28.03.2006 зборів власників майна та засідання комісії з організації вирішення майнових питань ТОВ «Сокиряни-Агрос», яке є правонаступником колгоспу імені Т.Г.Шевченка; акті приймання-передачі нерухомого майна від 12.05.2006.
Крім того, суд зауважує, що про факт використання ФГ «Буковина-С» спірного майна було відомо податковому органу, підтвердженням цього є лист Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 04.12.2023, в якому зазначено, що згідно відомостей про об`єкти оподаткування (подано 25.09.2020) у використанні ФГ «Буковина -С», окрім іншого, і спірні нежитлові приміщення.
При цьому позивач (у спірному періоді) є єдиним засновником ФГ «Буковина-С», яке є сільськогосподарським виробником, видами економічної діяльності якого є: вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.
Отже, з наведеного, суд приходить до висновку, що ФГ «Буковина-С» віднесено до класу «Нежитлові сільськогосподарській будівлі» (код 1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, а позивач відноситься до сільськогосподарських товаровиробників.
Крім цього, суд зауважує, що в Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 02.12.2024 №406247263 відсутні відомості про перебування нежитлових будівель, що належать позивачу на праві власності за адресою: АДРЕСА_10 , в оренді, лізингу, позичці.
Таким чином, відповідачем не доведено факту використання позивачем протягом 2023 року належних йому на праві власності об`єктів нерухомості у будь-якій іншій, відмінній від сільськогосподарської діяльності спосіб.
Відтак, нежитлові будівлі, які належать позивачу на праві власності, не є об`єктами оподаткування, відповідно до пункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.
Водночас, суд не може погодитись з доводами відповідача про відсутність доказів використання об`єктів нерухомого майна в сільськогосподарській діяльності, з огляду на вищенаведені обставини і в той час, як обов`язок доказування правомірності свого рішення в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень положеннями частини другої статті 77 КАС України покладається на відповідача. Перекладення обов`язку доведення на позивача нівелює основні принципи адміністративного судочинства.
Враховуючи викладене, суд приходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень рішень.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, суд не вирішує питання щодо його розподілу.
Керуючись статтями 9, 72, 73, 74-76, 77, 90, 241 - 246, 250 КАС України, суд 

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області від 17.05.2024 №0301927-2412-2412-UA73040170000011490, від 17.05.2024 №0301928-2412-2412-UA73040170000011490, від 17.05.2024 №0301929-2412-2412-UA73040170000011490, від 17.05.2024 №0301930-2412-2412-UA73040170000011490, від 17.05.2024 №0301931-2412-2412-UA73040170000011490, від 17.05.2024 №0301932-2412-2412-UA73040170000011490.

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 

Позивач – ОСОБА_1 ( АДРЕСА_12 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Відповідач - Головне управління Державної податкової служби у Чернівецькій області (вулиця Героїв Майдану, 200а, місто Чернівці, Чернівецька область, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи 44057187).

Суддя Сіжук Ольга Володимирівна