УХВАЛА
25 травня 2026 року
м. Київ
справа № 487/2471/18
провадження № 51-1969ск26
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 , 
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах виправданого ОСОБА_5 , на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 березня 2025 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 19 березня 2026 року,
встановив:
Захисник ОСОБА_4 звернувся до Суду з касаційною скаргою на указані вище судові рішення щодо виправданого ОСОБА_5 , перевіривши яку на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її необхідно залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.
Відповідно до ч. 4 ст. 427 КПК касаційна скарга підписується особою, яка її подає. Якщо касаційну скаргу подає захисник, представник потерпілого, до неї додаються оформлені належним чином документи, що підтверджують його повноваження відповідно до вимог цього Кодексу. 
Перелік документів, наявність яких підтверджує повноваження захисника на участь у конкретному кримінальному провадженні, визначені ч. 1 ст. 50 КПК, серед яких 1) свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю; 2) ордер, договір із захисником або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 18 листопада 2019 року (справа № 648/3629/17, провадження № 51-9792кмо18) також наголосила на обов`язковості надання суду двох груп документів, передбачених у ч. 1 ст. 50 КПК, наявність яких підтверджує повноваження захисника на участь у конкретному кримінальному провадженні, а саме документа, що підтверджує право особи на заняття адвокатською діяльністю (оскільки захисником може бути тільки адвокат) та документів, що підтверджують право цієї особи бути захисником (здійснювати захист у конкретному кримінальному провадженні).
В підтвердження своїх повноважень на захист виправданого ОСОБА_5 захисник додав лише ордер на надання правничої допомоги останньому, натомість копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, що є обов`язковим для підтвердження повноважень захисника на участь у кримінальному провадженні, до касаційної скарги не додано.
Указане вище позбавляє Суд можливості належним чином встановити наявність повноважень у захисника ОСОБА_4 на представництво інтересів виправданого ОСОБА_5 у цьому кримінальному провадженні. 
Крім того, відповідно до приписів ч. 6 ст. 427 КПК до касаційної скарги додаються її копії з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження. 
Касаційна скарга подана через систему «Електронний суд», проте захисником було залишено поза увагою, що функціонування цієї системи у Касаційному кримінальному суді Верховного Суду здійснюється з урахуванням вимог процесуального законодавства. Відповідно до ст. 35 КПК у разі подання до суду документів в електронній формі учасник зобов`язаний у випадках, передбачених цим Кодексом, надати доказ надсилання рекомендованим листом з повідомленням про вручення іншим учасникам провадження копій наданих документів. Тому особа, яка подає касаційну скаргу, зобов`язана надати відповідні копії з додатками для надіслання іншим учасникам провадження (на виконання вимог ч. 6 ст. 427 КПК) або докази надсилання їх згаданим учасникам (в порядку ст. 35 КПК). Наведених законодавчих приписів не дотримано.
Відповідно до приписів пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
При цьому, особі, яка подає касаційну скаргу, необхідно зважати на повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги, визначені у ст. 433 КПК, за якими суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Під час перевірки доводів, наведених у касаційній скарзі, керується фактичними обставинами, встановленими місцевим та апеляційним судами, і перевіряє лише правильність застосування цими судами норм матеріального та процесуального права, а також правової оцінки обставин.
Всупереч наведеному, захисник до суду касаційної інстанції висуває вимогу змінити оскаржені судові рішення, натомість на обґрунтування такої вимоги наводить доводи щодо невірної оцінки судами попередніх інстанцій доказів на предмет їх достовірності, що, в силу положень ст. 433 КПК, не відноситься до повноважень суду касаційної інстанції, а отже унеможливлює прийняття ним рішення, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 436 цього Кодексу.
Оцінка доказів на предмет їх достовірності відноситься до компетенції перевірки апеляційного суду. Зі змісту оскарженої ухвали апеляційного суду вбачається, що доводи захисника про те, що виправданий не є суб`єктом інкримінованого кримінального правопорушення, аналогічні доводам касаційної скарги, були предметом перевірки та надання оцінки апеляційного суду, проте обґрунтування того, яких порушень норм матеріального або процесуального закону припустився цей суд, з огляду на межі та порядок, передбачені статтями 404, 405 КПК, та в контексті приписів статей 412-414, 419 КПК, при перегляді вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 березня 2025 року, в касаційній скарзі не наведено.
Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу було подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 вказаного Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.
Врахувавши наведене вище, керуючись положеннями ст. 429 КПК, з огляду на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк на усунення недоліків.
Недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження колегії суддів стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК не додано усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою.
Керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах виправданого ОСОБА_5 , на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 березня 2025 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 19 березня 2026 року залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги - п`ятнадцять днів із дня її отримання.
Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3