ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

12 травня 2026 року м. Житомир
справа №240/7661/26
категорія 105000000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Горовенко А.В., 
розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул.Лятошинського Бориса, 5, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Акціонерне Товариство «Універсал Банк», до приватного виконавця Лужинецького Павла Вікторовича про скасування постанови, стягнення коштів,- 

встановив:
ОСОБА_1 звернувся до суду, через систему "Електронний суд", з позовом, у якому (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 06.03.2026 за вх.№16120/26) просить:
- визнати протиправними дії приватного виконавця Лужинецького П.В. щодо нарахування основної винагороди та скасувати постанову про стягнення основної винагороди у виконавчому провадженні №75410911, із стягненням з відповідача на користь позивача безпідставно утриманих коштів у розмірі 4387,45 грн (як спосіб відновлення порушеного права згідно з п.6 ч.2 ст.245 КАС України) на рахунок: IBAN НОМЕР_1 ;
- скасувати постанову приватного виконавця Лужинецького П.В. від 22.01.2026 про закінчення виконавчого провадження №75410911 в частині стягнення основної винагороди.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що 19.01.2026 між позивачем та стягувачем - АТ «Універсал Банк», було укладено Угоду про реструктуризацію, згідно з якою позивач добровільно сплатив Банку 21267,00 грн, а решту боргу у розмірі 20451,86 грн Банк офіційно анулював. Таким чином, основний борг був погашений без участі та без примусових дій відповідача. Останнім було стягнуто лише 9,93 грн. Відповідач був завчасно поінформований про добровільну сплату боргу через месенджер Telegram, а також усно при телефонній розмові, проте свідомо проігнорував ці факти.
Зазначає, що 22.01.2026 відповідачем у виконавчому провадженні №75410911 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв"язку зі стягненням боргу в повному обсязі. 
На думку позивача, відповідач свідомо відмовлявся знімати арешт з його рахунків, ставлячи ультимативну вимогу щодо сплати приватному виконавцю «винагороди» у розмірі 10% від початкової суми боргу. Зазначає, що під цим тиском 21.01.2026 позивач був змушений перерахувати кошти у розмірі 4377,52 грн на рахунок відповідача.
Наголошує, що на момент здійснення вказаного платежу жодного офіційного рішення (постанови) про стягнення винагороди приватним виконавцем винесено не було. Лише наступного дня, тобто 22.01.2026, приватний виконавець Лужинецький П.В. виніс постанову про закінчення виконавчого провадження, де зазначив неправдиву інформацію про "повне примусове стягнення", щоб легалізувати отримані гроші.
Саме тому позивач вважає, що дії приватного виконавця прямо суперечать ст. 45 Закону України "Про виконавче провадження" та містять ознаки злочинів, передбачених ст. 364 КК України та ст. 366 КК України, а гроші отримані відповідачем безпідставно.
06 березня 2026 від позивача, через систему "Електронний суд", надійшла заява (за вх. №16120/26) про уточнення позовних вимог, у якій зокрема наголошує на необхідність скасування первинної постанови про стягнення основної винагороди у виконавчому провадженні №75410911, а також зазначає, що вимога щодо повернення безпідставно стягнутих коштів у сумі розміром 4387,45 грн заявляється не як самостійна майнова вимога, а як похідна вимога - належний спосіб відновлення порушеного права у межах адміністративного судочинства згідно з п. 6 ч. 2 ст. 245 КАС України.
Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 06.03.2026 провадження у справі відкрито. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Ухвала про відкриття провадження була направлена позивачу, відповідачу та третій особі за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.
30 квітня 2026 року від позивача, через систему "Електронний суд", надійшло клопотання (за вх. №31490/26) про застосування наслідків неподання відзиву/доказів та вирішення справи за наявними матеріалами.
Зазначає, що згідно з ухвалою суду від 06.03.2026 відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву - протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі та зобов`язано відповідача надати суду, належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №75410911, однак на момент подання вказаного клопотання інформації про подання відповідачем відзиву на позовну заяву у позивача відсутні.
Саме тому, просить врахувати обставини, вказані у поданому клопотанні та застосувати до відповідача передбачені законом процесуальні наслідки у разі неподання ним відзиву та/або витребуваних доказів.
Суд зазначає, що ухвала суду від 06.03.2026 надіслана відповідачу засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Вказану ухвалу відповідач отримав лише 22.04.2026, що підтверджується роздруківкою із офіційного веб-сайту Публічного акціонерного товариства Укрпошта (штриховий код поштового відправлення №R067150134266).
04 травня 2026 року від приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області - Лужинецького Павла Вікторовича, до канцелярії суду надійшов відзив за вх. №32300/26 (30.04.2026 - дата здачі відзиву до відділення поштового зв`язку).
Відповідно до частини 6 статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) днем вручення судового рішення є зокрема день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.
Як вже зазначено судом, ухвалу суду від 06.03.2026 про відкриття провадження у справі №240/7661/26 відповідач отримав лише 22.04.2026, відзив до суду подано 30.04.2026 шляхом направлення засобами поштового зв`язку, а тому суд приймає поданий відзив на позовну заяву до розгляду.
Крім цього суд зазначає, що на виконання вимог ухвали суду від 06.03.2026, відповідач надіслав витребувані документи, а саме завірені належним чином копії матеріалів виконавчого провадження №75410911.
В обґрунтування своєї правової позиції відповідач у своєму відзиві зазначає наступне.
На виконанні у приватного виконавця перебувало виконавче провадження АСВП №75410911 з примусового виконання виконавчого листа №296/7164/21, виданого 25.08.2022 Богунським районним судом м.Житомира про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Універсал Банк" заборгованості заборгованість в розмірі 36874,51 грн.
Вказує, що 27.06.2024 приватному виконавцю Лужинецькому П.В. від АТ "Універсал Банк" надійшла заява про примусове виконання виконавчого листа №296/7164/21, виданого 25.08.2022 Богунським районним судом м.Житомира про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Універсал Банк" заборгованість за кредитним договором від 10 серпня 2018 року, яка станом на 15.03.2021 становить 34604,51 грн та судовий збір в сумі розміром 2270,00 грн, у зв`язку з чим 27.06.2024 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.
Зазначає, що 27.06.2024 в рамках даного виконавчого провадження було винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди у сумі розміром 3687,45 грн (що становить 10% від суми боргу перед стягувачем згідно з виконавчим документом), у якій було здійснено відповідний розрахунок та зазначено про порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця.
Також вказує, що керуючись, статтею 42 Закону України «Про виконавче провадження" та відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 - 27.06.2024 в рамках даного виконавчого провадження було винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 700,00 грн, та 27.06.2024 в рамках виконавчого провадження, керуючись ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження", винесено постанову про арешт коштів боржника, яка для виконання була направлена до банківських установ, а боржнику до відома.
Наголошує, що в десятиденний термін, передбачений ст.74 Законом України «Про виконавче провадження» дані постанови боржником не були оскарженні.
Зазначає, що 20.01.2026, під час телефонної розмови з боржником, повідомлено, що в разі підтвердження стягувачем погашення боргу згідно з виконавчим документом, йому необхідно сплатити основну винагороду в розмірі 3687,45 грн та залишок мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі розміром 690,07 грн. 
21.01.2026 на депозитний рахунок приватного виконавця надійшли кошти в розмірі 4377,52 грн з призначенням платежу «Витрати та винагорода по ВП №75410911 за ОСОБА_1 ».
Вказує, що враховуючи інформацію про погашення боргу перед стягувачем, повідомлену боржником, дані кошти було розподілено та перераховано відповідно до вимог ст. 45 Закону України "Про виконавче провадження", а саме:
- 370,00 грн перераховано на користь АТ «Універсал Банк», як повернення авансового внеску на здійснення витрат по виконавчому провадженню;
- 320,07 грн перераховано на компенсацію витрат виконавчого провадження;
- 3687,45 грн стягнуто як основна винагорода приватного виконавця.
Зазначає, що 22.01.2026 на електронну пошту приватного виконавця надійшла заява від АТ «Універсал Банк», згідно з якою станом на 22.01.2026 заборгованість боржником за виконавчим листом №296/7164/21, виданим 25.08.2022 Богунським районним судом м.Житомира про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Універсал Банк", погашена, та стягувач просить закінчити виконавче провадження на підставі п.9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».
Саме тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
05 травня 2026 року від позивача, через систему "Електронний суд", надійшла відповідь на відзив (за вх. №32527/26), у якій повідомляє, що з поданим відповідачем відзивом не погоджується, оскільки аргументи, наведенні відповідачем, не доводять правомірність його позиції, а в свою чергу підтверджують, що відповідач ототожнює суму за виконавчим документом із сумою, фактично стягнутою приватним виконавцем, хоча закон розмежовує ці поняття.
Наголошує, що сам факт відкриття виконавчого провадження, винесення постанов або накладення арештів не є тотожним фактичному стягненню з боржника та/або перерахуванню стягувачу всієї суми, у розмірі 36874,51 грн, у межах виконавчого провадження.
Зазначає, що відповідач не надав доказів списання суми з рахунків боржника, перерахування її стягувачу через депозитний рахунок виконавця або іншого документа, який підтверджує фактичне стягнення всієї суми саме виконавцем.
Вважає, що відповідач помилково застосував 10% до всієї суми виконавчого документа. Відповідач нарахував і утримав 3687,45 грн як 10% від усієї суми виконавчого документа, але не довів фактичного стягнення з боржника та/або перерахування стягувачу всієї суми боргу в розмірі 36874,51 грн у межах виконавчого провадження.
07 травня 2026 року від позивача, через систему "Електронний суд", надійшли додаткові письмові пояснення (за вх. №33388/26).
Позивач вважає, що наявність постанов підтверджує лише факт відкриття виконавчого провадження, винесення окремих постанов та вчинення окремих виконавчих дій. Вказані матеріали самі по собі не доводять фактичного стягнення з боржника та/або перерахування стягувачу всієї суми боргу в розмірі 36874,51 грн у межах виконавчого провадження.
На думку позивача, відповідач визначив та фактично утримав 3687,45 грн основної винагороди як 10% від усієї суми виконавчого документа, однак не довів фактичного стягнення всієї цієї суми у межах виконавчого провадження.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, не надіслала до суду письмові пояснення по суті справи.
Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.258 КАС України.
Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, зазначає наступне.
Судом встановлено, що 27 червня 2024 року Акціонерне Товариство «Універсал Банк» звернулося до приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Лужинецького П.В. із заявою про примусове виконання виконавчого листа №№296/7164/21, виданого Богунським районним судом м.Житомира 25.08.2022.
27.06.2024 приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Лужинецьким П.В винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №75410911 з виконання виконавчого листа №296/7164/21, виданого Богунським районним судом м.Житомира 25.08.2022 відповідно до якої, зокрема, постановлено стягнути з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 3687,45 грн.
Окрім того, 27.06.2024 приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Лужинецьким П.В. винесено постанови про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 3687,45 грн та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 700,00 грн з виконання виконавчого листа №296/7164/21, виданого Богунським районним судом м.Житомира 25.08.2022.
Згідно з постановою приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Лужинецького П.В. від 27.06.2024 накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкритті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальних режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення, з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 41261,96 грн.
Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Лужинецького П.В. від 08.07.2024 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, прийняту в межах виконавчого провадження №75410911, на доходи боржника - ОСОБА_1 звернено стягнення у розмірі 20% доходів щомісяця до погашення загальної суми заборгованості за виконавчим провадженням, яка складає 41261,96 грн, у тому числі виконавчий збір/основна винагорода приватного виконавця та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій.
30.09.2024 відповідачем винесено постанову про арешт котів боржника та надіслано вимогу Акціонерному товариству «Універсал Банк» і Акціонерному товариству «ПУМБ», у якій вимагає у триденний термін надіслати повну інформацію про наявність у боржника відкритих рахунків у банківській установі, а також про залишок коштів на рахунках станом на дату надання відповіді.
02.10.2024 приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Лужинецьким П.В. винесено постанову про арешт котів боржника та надіслано вимогу Акціонерному товариству «Універсал Банк» і Акціонерному товариству «ПУМБ» про надання у триденний термін повної інформації про наявність у боржника відкритих рахунків у банківській установі, а також про залишок коштів на рахунках станом на дату надання відповіді.
У подальшому приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Лужинецьким П.В. 23.06.2025 та 22.08.2025 винесено постанову про арешт коштів боржника в межах суми стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 41252,03грн.
22 січня 2026 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» надіслало відповідачу заяву, у якій просило закрити виконавче провадження №75410911 на підставі п.9 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження". Зазначає, що станом на 22.01.2025 заборгованість боржником за виконавчим листом у справі №296/7164/21, виданим Богунським районним судом м.Житомира про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Універсал банк" грошової суми у розмірі 34604,51 грн сплачена у повному обсязі на рахунок АТ "Універсал банк".
22.01.2026 приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Лужинецьким П.В винесено постанови від 22.01.2026 про зняття арешту з коштів боржника у зв`язку зі стягненням боргу в повному обсязі.
22 січня 2026 року приватним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №296/7164/21, виданого Богунським районним судом м.Житомира 25.08.2022, відповідно до якої залишок нестягненої суми за виконавчим документом 0 грн, сума стягнутого виконавчого збору/сума стягненої винагороди приватного виконавця 3687,45 грн.
Позивач, вважаючи протиправною постанову приватного виконавця Лужинецького П.В. від 22.01.2026 у ВП №75410911 в частині стягнення основної винагороди, як таку, що прийнята внаслідок протиправних дій виконавця, звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).
Статтею 1 Закону №1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Частиною 1 статті 5 Закону №1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Відповідно до п.1 ч.1 ст.26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення, зокрема, на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Згідно з ч. 5 ст. 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Водночас, відповідно до ч. 1, 2 ст. 31 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" від 02.06.2016 №1403-VIII (далі- Закон №1403-VIII), за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.
Частиною 3 статті 31 Закону №1403-VIII визначено, що основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді:
1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру;
2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.
Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) (ч. 4 ст. 31 цього Закону).
Відповідно до ч. 7 ст. 31 Закону №1403-VIII приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
З аналізу положень Закону №1404-VIII можна дійти висновку, що приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, зазначених у статті 3 цього Закону, яке розпочинає, зокрема, за заявою стягувача. У разі виконання рішень приватним виконавцем виконавчий збір не стягується. Натомість за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю виплачується винагорода.
Також сукупний аналіз норм Закону №1404-VIII та статті 31 Закону №1403-VIII свідчить про те, що основна винагорода - це винагорода приватного виконавця за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до повного або часткового виконання рішення та стягується з боржника в розмірі пропорційному до фактично стягнутої суми, на відміну від виконавчого збору, передбаченого ст. 27 Закону №1404-VIII, який стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів (ч. 2 ст. 27 Закону 1404-VIII).
Отже, основна винагорода приватного виконавця і виконавчий збір у виконавчому провадженні, що здійснює державний виконавець, хоча й виступають формами винагороди виконавців, проте не є однаковими поняттями.
Згідно з приписами статті 45 Закону №1404-VIII спільним для цих форм винагороди є лише порядок стягнення, тобто шляхом прийняття постанови про стягнення основної винагороди (виконавчого збору), який є виконавчий документ.
Однак, підстави виникнення у приватного виконавця права на основну винагороду та розміру цієї винагороди, відрізняються від підстав виникнення виконавчого збору та його розміру для державного виконавця, які регулюється різними нормами права.
Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 №643 «Про затвердження Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця» (далі - Порядок №643).
Відповідно до пункту 12 Порядку №643, розмір основної винагороди приватного виконавця становить 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.
Виходячи з аналізу наведених норм у їх сукупності, постанова про стягнення основної винагороди приватного виконавця виноситься одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, однак, підставою отримання приватним виконавцем основної винагороди є фактичне виконання (повне або часткове) виконавчого документа, а сума основної винагороди визначається у відсотках до стягнутої суми.
У своїй практиці Верховний Суд зауважував, що для правильної оцінки правомірності постанови про стягнення основної винагороди приватного виконавця, визначеної у виді відсотка, винесеної приватним виконавцем одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, судам необхідно встановити предмет виконавчого провадження (стягнення сум чи передача майна за виконавчим документом).
Право на стягнення суми основної винагороди, визначеної у постанові про стягнення основної винагороди, залежить від того чи виконане рішення в повному або частковому обсязі внаслідок дій приватного виконавця.
Подібна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 23.02.2022 у справі № 160/10874/19, від 03.06.2021 у справі № 640/17286/20, від 08.07.2021 у справі № 360/2855/20, від 05.08.2021 у справі № 640/2710/20.
З матеріалів справи суд встановив, що приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Лужинецьким П.В винесено постанову від 27.06.2024 про відкриття виконавчого провадження ВП №75410911 з виконання виконавчого листа №296/7164/21, виданого Богунським районним судом м.Житомира 25.08.2022, відповідно до якої у п.3 зазначено про стягнення з боржника виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця у розмірі 3687,45 грн, та 27.06.2024 винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 3687,45 грн.
З урахуванням наведених норм законодавства та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що винесена відповідачем одночасно з відкриттям виконавчого провадження постанова від 27.06.2024 у ВП №75410911 про стягнення з боржника основної винагороди є обов`язком приватного виконавця, що відповідає законодавчим приписам частини 7 статті 31 Закону №1403-VIII.
Аналогічні правові висновки зробив Верховний Суд у постанові від 05.08.2021 у справі №640/2710/20.
Варто зауважити, що сума основної винагороди, визначена приватним виконавцем у постанові про її стягнення, яка винесена одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, не є винагородою, яка гарантовано має бути стягнута за наслідками фактичного виконання виконавчого провадження у випадках неповного виконання або ж невиконання відповідного виконавчого документа.
Відповідно до норм чинного законодавства основна винагорода приватного виконавця встановлюється у вигляді відсотка від суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом, а стягується така основна винагорода у вигляді відсотка від суми, що була фактично стягнута, винесення постанови про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця є процесуальною дією приватного виконавця, спрямованою на визначення та встановлення розміру такої винагороди у відповідності до норм чинного законодавства, що становить 10% суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом та є окремим виконавчим документом.
Винесення приватним виконавцем постанови від 27.06.2024 про стягнення основної винагороди з розрахунку 10% від всієї суми боргу, що підлягає стягненню з боржника, не порушує права позивача, оскільки вона винесена на виконання вимог ст. 31 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" та є документом, який лише фіксує розмір основної винагороди, який стягується з боржника у відсотковому розмірі до суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.
Варто зауважити, що право на отримання виконавцем належної йому винагороди виникає лише з моменту фактичного стягнення коштів з боржника на виконання вимог виконавчого документа.
Разом з тим, з матеріалів справи та пояснень сторін слідує, що жодні кошти у межах виконавчого провадження №75410911 приватним виконавцем фактично не були стягнуті з боржника, коштів на депозитний рахунок виконавця не надходило, а боржник самостійно перерахував кошти безпосередньо стягувачу, що підтверджується заявою стягувача від 23.01.2026.
Так, зі змісту заяви АТ «Універсал Банк» від 23.01.2026 слідує, що між ОСОБА_1 (боржником) та АТ «Універсал Банк» (стягувачем) 19.01.2026 було укладено Угоду про реструктуризацію заборгованості за Договором про надання банківських послуг Monobank від 10 серпня 2018 року.
Зазначено, що відповідно до пункту 3.1 Угоди про реструктуризацію заборгованості (далі - Угода) ОСОБА_1 19.01.2026 було здійснено погашення частини боргу (авансовий платіж) в сумі, що становить 21267 грн шляхом перерахування грошових коштів на рахунок, операції за яким здійснюються з використанням платіжної картки № НОМЕР_2 в термін дії оферти.
Згідно з п.3.2. Угоди тільки при виконанні Клієнтом в повному обсязі зобов`язань, встановлених п.3.І. цієї Угоди, Банк зобов`язується реструктурувати частину заборгованості Клієнта в розмірі 20451,86 грн (двадцять тисяч чотириста п`ятдесят одна гривня 86 копійок) шляхом: прощення Банком частини боргу у вигляді пені в сумі 20451,86 грн (двадцять тисяч чотириста п`ятдесят одна гривня 86 копійок).
Також вказано, що 20.01.2026 відповідно до п. 3.2.1. Договору про добровільне врегулювання заборгованості залишок заборгованості був списаний у сумі 20451,86 грн. 21.01.2026 ОСОБА_1 було проінформовано про виконання умов Договору добровільного врегулювання заборгованості шляхом направлення пуш-повідомлення у мобільному застосунку monobank.
Крім цього зазначено, що 22.01.2026 було направлено лист до приватного виконавця Лужинецького П.В.
Як вже встановлено судом, 22 січня 2026 року Акціонерне Товариство "Універсал Банк" надіслало приватному виконавцю виконавчого округу Житомирської області Лужинецькому П.В. заяву про закриття виконавчого провадження на підставі п.9 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" у якій зазначає, що станом на 22.01.2025 заборгованість боржником за виконавчим листом по справі №296/7164/21, виданим Богунським районним судом м.Житомира про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Універсал банк" грошової суми у розмірі 34604,51 грн сплачена у повному обсязі на рахунок АТ "Універсал банк".
Отже, саме на підставі цієї заяви приватний виконавець 22.01.2026 виніс постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».
Таким чином, суд встановив, що фактичне виконання рішення суду відбулося поза межами процедури примусового виконання.
Варто зазначити, що постанова про стягнення з боржника основної винагороди може бути оскаржена лише у разі її фактичного стягнення після закінчення виконавчих дій, передбачених законом. До моменту закінчення виконавчого провадження та звернення її до примусового виконання постанова про стягнення основної винагороди не порушує права та інтереси позивача, оскільки нею визначається розмір та порядок стягнення основної винагороди, яка підлягає стягненню у разі забезпечення виконавцем повного виконання рішення пропорційно до розміру фактично стягнутої суми.
Водночас, в межах розгляду даної справи позивач оскаржує постанову приватного виконавця Лужинецького П.В. від 22.01.2026 у ВП №75410911 в частині стягнення основної винагороди як таку, що прийнята внаслідок протиправних дій виконавця та просить стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно одержані кошти у розмірі 4387,45 грн.
Судом встановлено, що 21.01.2026 сума виконавчого збору/сума винагороди приватного виконавця у розмірі 3687,45 грн добровільна сплачена позивачем на рахунок приватного виконавця Лужинецького П.В., що свідчить про його згоду з визначеним розміром.
22 січня 2026 року приватним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №296/7164/21, виданого Богунським районним судом м.Житомира 25.08.2022, відповідно до якої залишок нестягненої суми за виконавчим документом 0 грн, сума стягнутого виконавчого збору/сума стягненої винагороди приватного виконавця 3687,45 грн.
Спірна постанова була винесена після того, як позивач сплатив кошти у розмірі 4387,45 грн на рахунок приватного виконавця, що свідчить про згоду позивача на визначені приватним виконавцем суми.
Відтак, позивачем не надано доказів, що приватний виконавець стягнув з нього основну винагороду за постановою від 27.06.2024 ВП №75410911 у примусовому порядку, позивач добровільно сплатив приватному виконавцю основну винагороду у розмірі 3687,45 грн та 700 грн витрат виконавчого провадження, позивач не заперечував проти сум, що були визначені відповідачем в межах ВП №75410911, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування постанови приватного виконавця Лужинецького П.В. від 22.01.2026 у ВП №75410911 в частині стягнення основної винагороди, та як наслідок, про відсутність підстав для повернення боржнику, сплачених приватному виконавцю, коштів основної винагороди.
Згідно з ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог та відмову у задоволенні позову.
Відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору не підлягають стягненню.
Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 241-246, 255, 271, 272, 287, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:
У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідн. номер НОМЕР_3 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Акціонерне Товариство «Універсал Банк» (вул. Автозаводська, буд. 54/19, м.Київ, код ЄДРПОУ 21133352), до приватного виконавця Лужинецького Павла Вікторовича (вул. Новий Бульвар, 5, м. Житомир, Житомирський р-н, Житомирська обл., 10014, код ЄДРПОУ 3096505376) про скасування постанови, стягнення коштів, - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення, з урахуванням ч.6. ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Рішення складено у повному обсязі 12 травня 2026 року. 

Суддя   А.В. Горовенко