Справа № 342/1035/25 
Провадження № 22-ц/4808/852/26 
Головуючий у 1 інстанції Гайдич Р. М. 
Суддя-доповідач Луганська 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Луганської В.М.
суддів - Девляшевського В.А., Мальцевої Є.Є.,
за участю секретаря – Кузів А.В.,
учасники справи
позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
відповідач - Городенківська міська рада,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Івано-Франківського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , 
на рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 03 березня 2026 року, ухвалене в складі судді Гайдича Р.М., 
за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Городенківської міської ради про визнання права власності,
в с т а н о в и в:
У жовтні 2025 року  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до Городенківської міської ради про визнання права власності.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачів ОСОБА_4 . На день смерті спадкодавець був зареєстрований і проживав один за адресою: АДРЕСА_1 . Спадкодавець заповіту не залишив, тому спадкування його майна здійснювалося за законом.
Позивач ОСОБА_2 , як спадкоємець за законом першої черги, у встановлений законодавством шестимісячний строк подала до приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Коваленко Т.М. заяву про прийняття спадщини, у зв`язку з чим нотаріусом заведено спадкову справу за номером у Спадковому реєстрі 73509210 до майна ОСОБА_4 . 
Позивач ОСОБА_1 від прийняття спадщини як за законом, так і за заповітом (у разі його виявлення) відмовився, подавши заяву від 12.02.2025 року, посвідчену приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу за реєстровим № 174.
На ім`я ОСОБА_2 приватним нотаріусом видані свідоцтва про право на спадщину за законом на майно ОСОБА_4 : земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,9581 га під кадастровим номером 2621682300:07:002:0096 та площею 0,0829 га під кадастровим номером 2621682300:06:001:0091.
Постановою приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Коваленко Т.М. від 16.09.2025 № 148/02-31 ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після ОСОБА_4 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; земельну ділянку площею 0,0650 га кадастровий номер 2621682303:02:002:0071, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; земельну ділянку площею 0,3962 га кадастровий номер 2621682303:02:002:0072, призначену для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; земельну ділянку площею 0,4000 га кадастровий номер 2621682303:02:002:0082, призначену для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: Івано-Франківська області , Коломийський район, с. Воронів, урочище «Коло теплиці».
Відмова у вчиненні нотаріальних дій нотаріусом мотивована тим, що встановлено відсутність у спадкоємця правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на вищевказані земельні ділянки, а також неможливість визначення складу спадкового майна – колгоспного двору у безспірному порядку, що, в свою чергу, унеможливлює видачу свідоцтв про право на спадщину на вказане майно.
Право власності на вказані земельні ділянки ОСОБА_4 у встановленому порядку в державному реєстрі речових прав на нерухома майно за життя зареєструвати не встиг через свій похилий вік та тяжкий стан здоров`я.
В житловому будинку в АДРЕСА_2 станом на 15.04.1991 зареєстровані ОСОБА_4 (голова господарства), ОСОБА_5 – дружина, ОСОБА_2 (дочка). ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На день смерті ОСОБА_5 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_3 . 
За вказаною адресою на день її смерті також був зареєстрований і проживав її син позивач ОСОБА_1 , який у встановленому порядку її спадщину прийняв, що підтверджується матеріалами спадкової справи, заведеної приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Бородовською Н.О., зареєстрованою у спадковому реєстрі за № 73271448 (номер у нотаріуса: 25/2024). Позивач ОСОБА_2 спадщину після матері ОСОБА_5 не приймала і на неї не претендує. ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину після своєї дружини ОСОБА_5 також не приймав. На день її смерті разом з нею не проживав і не був зареєстрований.
Рішенням ХVІ сесії ХХІ скликання Незвиської сільської ради народних депутатів Городенківського району Івано-Франківської області від 31.12.1993 «Про передачу земель у приватну власність» в порядку приватизації передано у приватну власність ОСОБА_4 земельні ділянки для: 1 Будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель загальною площею 0,09 га; 2. Ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,60 га, в т. ч. ріллі 0,60 га. З них: ділянка АДРЕСА_1 загальною площею 0,40 га (рілля) та ділянка загальною площею 0,20 га (рілля). На підставі цього рішення ОСОБА_4 у 2021 році була замовлена та виготовлена ФОП ОСОБА_6 технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж вищевказаних земельних ділянок (на місцевості). 
На підставі цієї технічної документації були сформовані та зареєстровані в Державному земельному кадастрі земельні ділянки: земельна ділянка площею 0,0650 га кадастровий номер 2621682303:02:002:0071, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; земельна ділянка площею 0,3962 га кадастровий номер 2621682303:02:002:0072, призначена для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; земельна ділянка площею 0,4000 га кадастровий номер 2621682303:02:002:0082, призначена для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: Івано-Франківська обл., Коломийський р-н, с. Воронів, урочище «Коло теплиці». Однак, у подальшому своє право власності на вказані земельні ділянки ОСОБА_4 у встановленому порядку в державному реєстрі речових прав на нерухома майно за життя зареєструвати не встиг через свій похилий вік та тяжкий стан здоров`я.
Станом на 15.04.1991 року право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , належало: 1/3 частка – ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якого є позивач ОСОБА_2 , яка й має право на цю частку; 1/3 частка – ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якої є позивач ОСОБА_1 , який і має право на цю частку; 1/3 частка – позивачу ОСОБА_2 .
Позивачі зазначали, що право власності на земельну ділянку площею 0,0650 га, кадастровий номер 2621682303:02:002:0071, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та на якій розташований житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, хоч вона й була передана рішенням Незвиської сільської ради від 31.12.1993 в порядку безоплатної приватизації в особисту приватну власність ОСОБА_4 , має бути визнане за співвласниками цього будинку у частках, розмір яких відповідає розміру часток у спільній частковій власності на будинок. При цьому, інші земельні ділянки, які були передані рішенням Незвиської сільської ради від 31.12.1993 року в порядку безкоштовної приватизації в особисту приватну власність ОСОБА_4 , були його особистою приватною власністю і право власності на них в порядку спадкування підлягає визнанню за позивачем ОСОБА_2 в цілому.
Просили суд визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/ 3 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , як на частку в майні колишнього колгоспного двору.
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частку земельної ділянки площею 0,0650 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 2621682303:02:002:0071, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частку земельної ділянки площею 0,0650 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 2621682303:02:002:0071, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , як на частку в майні колишнього колгоспного двору. 
Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 0,3962 га, призначену ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 2621682303:02:002:0072, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 0,4000 га, призначену ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 2621682303:02:002:0082, яка знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Коломийський район, село Воронів, урочище «Коло теплиці», в порядку спадкування майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування майна ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку земельної ділянки площею 0,0650 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 2621682303:02:002:0071, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування майна ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 03 березня 2026 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.
Визнано за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_2 .
Визнано за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частки земельної ділянки площею 0,0650 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 2621682303:02:002:0071, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 0,3962 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 2621682303:02:002:0072, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 0,4000 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 2621682303:02:002:0082, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування майна ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 –  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить рішення суду скасувати й ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що підставами цього позову є обставини, що скаржник у встановленому порядку прийняв спадщину після своєї матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , подавши до нотаріуса відповідну заяву про прийняття спадщини. До складу спадкового майна, зокрема, входить 1/3 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та відповідна 1/3 частка земельної ділянки площею 0,0650 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 2621682303:02:002:0071, на якій цей будинок розташований. Право власності на зазначене спадкове майно у встановленому порядку в Державному реєстрі речових прав не зареєстроване, правовстановлюючі документи на ім`я спадкодавця не видавалися.
Станом на 15.04.1991 року право власності на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належало: 1/3 частка – ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якого є позивач ОСОБА_2 , яка й має право на цю частку; 1/ 3 частка – позивачу ОСОБА_2 ; 1/3 частка – ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якої є позивач ОСОБА_1 , який і має право на цю частку.
Зазначає, що суд відмовив у позові через відсутність доказів звернення позивача до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину та отримання офіційної відмови у вчиненні цієї нотаріальної дії. На думку суду, позивач не звернувся в позасудовому порядку оформлення спадщини та не довів наявності об`єктивних перешкод, які б унеможливлювали реєстрацію його прав через нотаріуса. Однак такий висновок суперечить як фактичним обставинам справи та нормам матеріального права, так і висновкам цього ж суду у цій же справі щодо цього ж самого майна, оскільки інші частки (2/3) житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 є об`єктами спору у цій же справі, а саме: позивач ОСОБА_2 просила суд, зокрема, визнати за нею право власності на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , та на 1/3 частку цього ж житлового будинку, як на частку в майні колишнього колгоспного двору. Визнати за нею право власності на 1/3 частку земельної ділянки площею 0,0650 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 2621682303:02:002:0071, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , та на 1/3 частку цієї земельної ділянки, як на частку в майні колишнього колгоспного двору. 
Суд першої інстанції розглянув такі позовні вимоги іншого позивача ОСОБА_2 і задовольнив в повному обсязі. 
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд дійшов висновку, що вказані житловий будинок та земельна ділянка є майном колишнього колгоспного двору, право власності на це майно ні за ким не зареєстроване, правовстановлюючі документи відсутні, а тому оформлення прав на нього, в тому числі й спадкових, у позасудовому порядку нотаріальним шляхом є неможливим. Відтак, встановивши такі обставини при вирішенні позовних вимог позивача ОСОБА_2 дійшовши висновку, що оформлення прав на майно і позасудовому порядку нотаріальним шляхом є неможливим. 
Суд першої інстанції, вирішуючи позовні вимоги позивача ОСОБА_1 , дійшов до суперечливого висновку цим обставинам про те, що не було встановлено обставин, які б об`єктивно унеможливлювали оформлення цим позивачем спадкових прав на те ж саме майно через оформлення спадкових прав у нотаріуса і він не позбавлений можливості це зробити у визначеному законодавством порядку. 
Скаржник зазначає, що суд вдався до надмірного формалізму, посилаючись як на підставу для відмови в позові на те, що позивач ОСОБА_1 не звертався до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про прийняття спадщини, а нотаріус йому в цьому не відмовляв. ОСОБА_1 з 2022 року перебуває на військовій службі, яку проходить в зоні активних бойових дій, а тому він звернувся до нотаріуса через свого представника в максимально можливій та допустимій чинним законодавством формі за роз`ясненням, чи видасть йому нотаріус свідоцтво про право на спадщину за законом на частки у вищевказаних житловому будинку та земельній ділянці як на частки у майні колишнього колгоспного двору, право власності на яке у встановленому порядку не зареєстроване і правовстановлюючі документи на яке відсутні, щоб розуміти чи варто йому взагалі зараз під час війни подавати таку заяву. 
Нотаріус листом від 02.02.2026 за № 12-01-16 повідомив, що відповідно до підпункту 4.18 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріуса України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Відповідно, у разі відсутності документів, які підтверджують право власності померлої особи на майно, що входить до спадкової маси, свідоцтво про право на спадщину видати неможливо. У разі звернення спадкоємця з заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину, на яке відсутні документи, що підтверджують право власності померлої особи на нерухоме майно, нотаріус згідно зі ст.49 ЗУ «Про нотаріат» відмовляє у вчиненні нотаріальної дії. Даний спір не є спором позивача з нотаріусом, а спором щодо його спадкових прав, де відповідачем є Городенківська міська рада, яка в ході розгляду справи заперечень проти позову не висловила, тобто, фактично визнала його. 
Встановивши в ході розгляду справи відсутність можливості видачі позивачу нотаріальним шляхом свідоцтв про право на спадщину за законом на конкретне спадкове майно, суд зобов`язаний був захистити право позивача на таке майно. 

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

У судовому засіданні ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу в межах її доводів.

У судове засідання представник Городенківської міської ради не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений через підсистему «Електронний суд», що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.
З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим провести судовий розгляд справи без учасників справи, які повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідача, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно роз`яснень, які містяться в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
Із змісту апеляційної скарги позивача вбачається, що рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 03 березня 2026 року оскаржується позивачем в частині відмови у задоволенні позовних ОСОБА_1 .
Апеляційна скарга не містить доводів щодо оскарження рішення в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , а тому апеляційний суд відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в оскаржуваній частині, а саме відмови у задоволенні позовних ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимоги ОСОБА_1 суд виходив з того, що ОСОБА_1 не надано суду доказів того, що у передбаченому чинним законодавством порядку він звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 
Суд зазначив, що позивач ОСОБА_1 на даний час не позбавлений можливості оформити в нотаріуса свої спадкові права після смерті спадкодавця ОСОБА_5 у визначеному законодавством порядку.

З такими висновками суду колегія судді не погоджується з огляду на наступне.

Судом встановлено, що батьками позивачів ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , та  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , про свідчить повторне свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 30.10.2015 (актовий запис № 8) та свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 15.09.1973 (актовий запис 17).
Мати позивачів ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Івано-Франківськ Івано-Франківського району Івано-Франківської області, що підтверрджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 .
Батько позивачів, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Часнівці Чернігівського району Чернігівської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 .
ОСОБА_5 на дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 про, що свідчить довідка №73/64.3-75 від 29.01.2026 Відділу з питань реєстрації місця проживання, зняття з реєстрації місця проживання та ведення реєстру територіальної громади м. Івано-Франківськ Управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради. 
Водянко ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день смерті був зареєстрований і проживав один за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить довідка Козелецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області № 1/213 від 22.07.2025.
Із спадкової справи № 25/2024, наданої суду приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Бородовською Н.О., вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , до приватного нотаріуса звернувся позивач, син спадкодавця, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . 
Із спадкової справи №4/2025, наданої суду приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Коваленко Т.М., вбачається, що 17.01.2025 до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася дочка ОСОБА_2 . 
17.03.2025 ОСОБА_1 подав до приватного нотаріуса заяву про відмову від прийняття спадщини за законом.
ОСОБА_2 прийняла спадщину на належне батькові ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , майно, а саме: земельні ділянки площею 0,0829 га кадастровий номер 2621682300:06:001:0091, та площею 0,9581 га кадастровий номер 262182300:07:002:0096 16.09.2025 та отримала свідоцтва про право на спадщину за законом, які зареєстровані в реєстрі за №№1027, 1025.
Приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Коваленко Т.М. 16.09.2025 за № 148/02-31 прийнято постанову, якою відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; земельну ділянку площею 0,0650 га, місце розташування: АДРЕСА_2 , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 2621682303:02:002:0071;земельну ділянку площею 0,3962 га, місце розташування: АДРЕСА_2 , цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 2621682303:02:002:0072; земельну ділянку площею 0,4000 га, кадастровий номер 2621682303:02:002:0082, місце розташування: с. Воронів Коломийський район Івано-Франківська область, урочище «Коло Теплиці», цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, з посиланням на те, що у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи та державна реєстрація права власності на вищевказані земельні ділянки, а також неможливість визначити склад спадкового майна – колгоспного двору у безспірному порядку, що в свою чергу унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину на вказане майно. 
Згідно копії свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння виданого 07.09.1988 виконкомом Городенківської районної ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Городенківської районної ради народних депутатів № 148 від 10.08.1988, будинковолодіння, яке складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд, розташованих в АДРЕСА_2 належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4 . 
Із виписки з інвентаризаційних матеріалів № 11565 ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 04.06.2025 вбачається, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 в Коломийському МБТІ в реєстровій книзі №1 під реєстровим № 93 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 зареєстрована за ОСОБА_4 (голова колгоспного двору) на підставі свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 07.09.1988, згідно рішення цього ж виконкому № 148 від 10.08.1988. 
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 443628456 від 16.09.2025 відомості про реєстрацію права власності на будинок АДРЕСА_2 - відсутні. 
Із копії технічного паспорта на житловий будинок садибного типу по АДРЕСА_2 виготовленого 17.06.2025 Наше БТІ вбачається, що рік спорудження/реконструкція житлового будинку – 1970, господарських будівель та споруд – 1970, 1985, 1987 роки. 
Із копії довідки № 9/14, виданої Незвиським старостинським округом Городенківської міської ради 19.01.2026 вбачається, що в житловому будинку в АДРЕСА_2 ніхто не зареєстрований і не проживає.
З копії Витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_2 слідує, що земельна ділянка площею 0,065 га кадастровий номер 2621682303:02:002:0071 призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), рік завершення будівництва житлового будинку – 1970, рік завершення будівництва господарських будівель та споруд: ганок – 1975, вбиральня – 1985, ворота з хвірткою – 1987, колодязь – 1987, огорожа – 1987, погріб – 1970, сарай літ.Д – 1970, сарай літ.Ж – 1985, сарай літ.Г – 1970, сарай літ.Б – 1970, літня кухня – 1987, ганок до літньої кухні – 1987, прибудова до літньої кухні - 1987.
Відповідно до довідки про технічний стан нерухомого майна № 415 виданої 04.07.2025 Наше БТІ право власності на майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 станом на 31.12.2012 зареєстровано за колгоспним двором, голова якого – ОСОБА_4 , на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів 07.09.1988. 
Вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 станом на 02.10.2025 становить 159 590,00 грн, що підтверджується висновком про вартість майна складеного ТОВ «Ай Ді Груп» на підставі договору на проведення оцінки № 015/10/025 від 02.10.2025. 
Судом встанволено, що станом на 15.04.1991 в житловому будинку АДРЕСА_2 були зареєстровані члени сім`ї: голова господарства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , дружина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується довідкою № 9/148 виданою 04.06.2025 Незвиським старостинським округом Городенківської міської ради.
Відповідно до свідоцтва про право власності виданого Городенківською районною радою народних депутатів 07.09.1988, згідно рішення цього ж виконкому № 148 від 10.08.1988, житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_2 належав голові колгоспного двору ОСОБА_4 .

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.
Нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна (частина перша статті 68 Закону України «Про нотаріат»).
У статті 49 Закону України «Про нотаріат» визначено випадки, за яких нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії. Зокрема, таким є не подання відомостей (інформації) та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії.
На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 червня 2021 року в справі № 694/1433/17 (провадження № 61-4135св20) зазначено, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). 
За приписами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. 
Відповідно до вимог статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України. 
Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною (частини перша, п`ята статті 1273 ЦК України). 
Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). 
Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 листопада 2021 року в справі № 572/1551/20 (провадження № 61-1498св21).
У справі, що переглядається при зверненні до суду з позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування ОСОБА_1 зазначив, що є спадкоємцем за законом після смерті матері, ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
Спадкоємець ОСОБА_1 у встановлений законом строк реалізував своє право на спадкування шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори.
Судом встановлено, що станом на 15.04.1991 року право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , належало: 1/3 частка – ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якого єпозивач ОСОБА_2 , яка має право на цю частку; 1/3 частка – ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якої є позивач ОСОБА_1 , який має право на цю частку; 1 / 3 частка – позивачу ОСОБА_2 .
Тобто, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем майна померлої ОСОБА_5 , а саме 1 /3 частки житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та 1/3 частки земельної ділянки площею 0,0650 га , кадастровий номер 2621682303:02:002:0071, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 . 
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення права власності в нотаріальному порядку про, що зазначено у постанові Верховного Суду від 11травня 2022 року у справі №450/3258/17.
Під час розгляду справи у суді першої інстанції представник скаржника надав суду відповідь приватного нотаріуса Н.О. Бородовської щодо підставності видачі свідоцтв про право на спадщину на майно, на яке відсутні правовстановлюючі документи, в якій зазначено, що у разі відсутності документів, які підтверджують право власності померлої особи на майно, що входить до спадкової маси, свідоцтво про право на спадщину видати неможливо.
Судом встановлено, що у позивача ОСОБА_1 відсутні правовстановлюючі документи, які посвідчують право власності померлої ОСОБА_5 на 1/3 частки будинку та право власності на земельну ділянку.
Тобто, у скаржника існують перешкоди для оформлення права власності в нотаріальному порядку. Тому висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 не позбавлений можливості оформити у нотаріуса свої спадкові права після смерті спадкодавця ОСОБА_5 не відповідає встановленим по справі обставинам.
Колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , слід задовольнити, рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 03 березня 2026 року в оскаржуваній частині скасувати, ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.
За подання позовної заяви ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн, що підтверджується квитанцією про сплату №UEA-M5ZU- QLDE від 17.10.2025 року (а.с.132,том. 1).
За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 1453,44 грн, що підтверджується квитанцією про сплату №.7321-1623-9228-9747 від 30.03.2026 року (а.с.59, том.2).
Оскільки судом задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ухвалено нове рішення суду, яким позовні вимоги задоволено, тому понесені ним витрати по сплаті судового збору в суді першої інстанції та апеляційної інстанції підлягають стягненню з Городенківської міської ради на користь ОСОБА_1 у розмірі 2422,40 грн.
Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України).
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Згідно з вимогами частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На адресу апеляційного суду 07 травня 2026 року від представника ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Луєнко Ю.В. надійшло клопотання про вирішення питання розподілу судових витрат, понесених скаржником та судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 32500 грн.
Наявність договірних відносин між адвокатом Луєнко Ю.В. та ОСОБА_1 підтверджується договором про надання правничої допомоги №317 від 01 жовтня 2025 року.
Пунктом 3.2 договору передбачено що, остаточний розмір гонорару визначається у додаткових угодах до цього договору,укладених між адвокатом та клієнтом. 
Позивачем на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції надано договір №317 від 01 жовтня 2025 року та додаткову угоду №1 про погодження розміру гонорару від 01 жовтня 2025 року, акт про надану правничу допомогу детальний опис робіт на суму 32500 грн від 21квітня 2026 року, копію квитанції до прибуткового касового ордеру,та докази надсилання заяви відповідачу.
Із даних додаткової угоди №1 про погодження розміру гонорару від 01 жовтня 2025 року убачається, що сторони визначили гонорар за ведення справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 35 000 грн. 
Згідно детального опису робіт (наданих послуг), адвокатом були виконані наступні роботи (надані послуги): складання і подання від імені клієнта апеляційної скарги на рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 03.03.2026 року - 8 год. вартістю 20 000,00 грн; ведення справи у суді апеляційної інстанції в якості представника, участь у судових засіданнях, складання та подання заяв з процесуальних питань тощо 4 год. вартістю 10 000,00 грн; надання клієнту поточних правових консультацій та роз`яснень у ході розгляду справи судом апеляційної інстанції 1 год вартістю 2500,00 грн.
При цьому, апеляційний суд зазначає, що вказане охоплює ознайомлення з матеріалами справи, надання клієнту консультацій, складання відзиву та заяв, а виокремлення цих дій як самостійного виду адвокатських послуг є необґрунтованим. 
Колегія суддів вважає, що матеріалами справи підтверджується обсяг наданих ОСОБА_1 послуг на правничу допомогу. Разом з тим, колегія суддів оцінивши подані стороною відповідача докази, враховуючи, складність справи, реальність (дійсність та необхідність), обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу розміру виконаної адвокатом роботи, дійшла висновку про необхідність зменшення розміру витрат на правничу допомогу, яку просить стягнути ОСОБА_1 на свою користь з Городенківської міської ради до 5000,00 грн, оскільки такий розмір витрат на професійну правничу допомогу на переконання колегії суддів відповідатиме критерію обґрунтованості, розумності розміру витрат на правничу допомогу та вчиненим процесуальним діям сторони.
Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , задовольнити. 

Рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 03 березня 2026 року в оскаржуваній частині скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Городенківської міської ради про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_5 , місце проживання АДРЕСА_3 право власності на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 в порядку спадкування майна ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . 

Визнати за ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_5 , місце проживання АДРЕСА_3 , право власності на 1/3 частку земельної ділянки площею 0,0650 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 2621682303:02:002:0071, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування майна ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . 

Стягнути з Городенківської міської ради, ЄДРПОУ 04054292, місце знаходження вул. Шевченка,77, м.Городенка, Коломийський район, Івано-Франківська облать на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_5 , місце проживання АДРЕСА_3 судові витрати по сплаті судового збору в суді першої інстанції та апеляційної інстанції у розмірі 2422,40 грн, та витрати на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 5000, 00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 15 травня 2026 року.

Головуючий       В.М. Луганська
Судді:        В.А. Девляшевський
Є.Є. Мальцева