Справа № 138/35/26
Провадження №:2/138/674/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2026 року м. Могилів-Подільський 

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі головуючого судді Холодової Т.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.09.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 73727869. Відповідно до умов договору відповідачу було надано грошові кошти в розмірі 4500,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит у визначений договором строк та сплатити проценти за користування кредитом. Крім того, 05.09.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду до Договору позики (з комісією за надання позики на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 73727869 від 04.09.2024, згідно якої сума позики становить 10500,00 грн. 14.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем укладено договір факторингу № 14/06/21, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало (відступило) позивачу право грошової вимоги до боржників, зокрема, до відповідача за Договором позики № 73727869 від 04.09.2024, заборгованість за яким становила 19345,50 грн., з яких 10500,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 3067,50 грн. – заборгованість за відсотками, 5103,00 грн. - заборгованість по процентам за понадстрокове користування позикою, 675,00 грн. – комісія за надання кредиту. Разом з тим, після відступлення позивачу прав грошової вимоги до відповідача за вказаним вище кредитним договором ОСОБА_1 не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора. За таких підстав позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за вказаним кредитним договором в загальній сумі 19345,50 грн. та судові витрати.
Ухвалою судді Могилів-Подільського міськрайонного суду від 19.01.2026 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, роз`яснено сторонам порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання, направлено відповідачу копію позовної заяви з доданими до неї матеріалами та витребувано докази.
18.02.2026 судом отримано витребувані докази.
Представник позивача, належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавав, в прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити за відсутності представника. 
Відповідач, належним чином повідомлений про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, клопотання про розгляд справи в іншому порядку не подавав, правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. 
Вказане відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 8 ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України дає суду підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами. 
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч. 1 ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною першою ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції, яка діяла на момент укладання кредитного договору) визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а ч. 1 ст. 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦПК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 2 ст. 1050 ЦПК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Суд встановив, що 04.09.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 73727869. Відповідно до п. 21 Договору, цей договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-комунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до п. 1 Договору за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики та комісію за надання позики.
Згідно з пунктами 2.1, 2.2, 2.3, 2.4 договору сума кредиту 4500,00 грн., строк кредитування 30 днів, процентна ставка 0,50 % за день (фіксована), комісія за надання кредиту 15,00 % від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 675,00 грн., дата повернення кредиту 03.10.2024, денна процентна ставка 1,0 % за день, проценти за понадстрокове користування позикою (її частиною) 2,70% день, пеня 2,7 % в день. Параметри, порядок і графік повернення кредиту, сплати процентів та комісії за надання кредиту визначено в додатку № 1 до цього договору.
Згідно з п. 4 Договору проценти за цим договором нараховуються щоденно включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики.
05.09.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду № 73727869 до Договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 73727869 від 04.09.2024. Відповідно до п. 1 вказаної Додаткової угоди, на підставі звернення позичальника, здійсненого за допомогою засобів інформаційно-телекомунікаційної системи, позикодавець збільшує суму наданої позичальнику позики 4500,00 грн. на 6000,00 грн. Таким чином загальний розмір наданої позики становить 10500,00 грн.
Додатковою угодою №73727869 від 05.09.2024 внесені зміни в п.п.2.1 п.2 договору та викладено в новій редакції: «2.1 Сума позики 10500,00 грн».
Відповідно до п.п.1.2 додаткової угоди №73727869 від 05.09.2024 сторони домовились, що починаючи з дня збільшення суми позики до дати повернення позики, що визначена п.п.2.1 п.2 додаткової угоди, нарахування процентів за користування позикою (її частиною) здійснюється за ставкою 1,00%. Сторони погодили, що проценти за вказаною ставкою нараховуються в тому числі на частину суми позики, яка була надана до укладення додаткової угоди за умовами договору, починаючи з дати укладання додаткової угоди та до дати повернення позики. У зв`язку з цим викласти п.п.2.3 п.2 договору в наступній редакції: «2.3. Процентна ставка/день 1,00% (фіксована)».
Також викласти в новій редакції стовбці 6, 7 Таблиці п. 2. Договору, а саме: - денна процентна ставка/день, % - 1,00%; - орієнтовна річна процентна ставка, % - 4909,47; - орієнтовна загальна вартість позики, у грн. – 14242,50 грн. Внести зміни в Додаток № 1 до Договору та викласти його в новій редакції, що додається.
Відповідно до п. 4 Додаткової угоди ця Додаткова угода є невід`ємною частиною Договору і набирає чинності з дня її підписання Сторонами і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за Договором та цією Додатковою угодою.
Ця Додаткова угода укладена у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису Позикодавця та електронного підпису одноразовим ідентифікатором Позичальника згідно Закону України «Про електронну комерцію» та із додатковим накладанням кваліфікованого електронного підпису уповноваженого працівника Позикодавця із кваліфікованою електронною позначкою часу згідно вимог Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит), затвердженого постановою Національного банку України від 03.11.2021 № 113 (далі - Постанова НБУ). (п. 5 Додаткової угоди).
У договорі позики та у додатковій угоді вказаний номер електронного платіжного засобу відповідача НОМЕР_1 .
04.09.2024 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на картковий рахунок НОМЕР_2 було перераховано грошові кошти в сумі 4500,00 грн. та 05.09.2024 грошові кошти в сумі 6000,00 грн., що підтверджується повідомленням АТ «Універсал банк» Вих. № БТ/Е-5358 від 18.02.2026 наданим суду на виконання вимог ухвали про витребування доказів. Згідно вказаного повідомлення на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 на яку було успішно перераховано кошти, а саме 04.09.2024 в сумі 4500,00 грн. та 05.09.2024 в сумі 6000,00 грн.
До позовної заяви позивачем приєднано Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором як Додаток №1 до договору надання коштів у кредит № 73727869 від 04.09.2024 та Додатковою угодою до договору, Паспорт споживчого кредиту до договору надання коштів у кредит (Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, стандартизована форма).
Вказані документи підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором і в цих документах містяться відомості про тип кредиту, суму кредиту, строк надання кредиту та спосіб надання кредиту, розмір процентної ставки, порядок користування та повернення кредиту, відповідальність за порушення умов кредитного договору тощо.
Таким чином, укладаючи вказаний договір відповідач та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». 
Отже, з наданих доказів вбачається, що під час укладення договору № 73727869 від 04.09.2024 та додаткової угоди до нього сторонами було досягнуто згоди з усіх його істотних умов, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином укладений між сторонами договір є обов`язковим до виконання. 
Крім того, наданими доказами підтверджується отримання відповідачем кредитних коштів в сумі 10500,00 грн., а відтак і факт укладення кредитного договору.
При цьому, відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористався та не надав суду допустимих доказів, на підтвердження неукладення вказаного кредитного договору.
Також, судом встановлено, що 14.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем укладено договір факторингу № 14/06/21, за умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою) та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору.
Відповідно до п. 1.2 Договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі відповідного Реєстру Боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. 28.07.2021 сторони цього договору уклали додаткову угоду №2 до договору факторингу, якою погодили внести зміни до п.1.3 договору щодо порядку повідомлення боржників. Також 13.06.2022 сторони договору уклали додаткову угоду №7 до договору факторингу, якою погодили викласти п.9.1 договору у новій редакції щодо строку дії договору. 25.09.2024 між тими самим сторонами було підписано додаткову угоду №47 до цього договору, визначивши загальну суму прав вимоги, що відступається згідно реєстру боржників № 41 та №42 від 24.01.2025. 
На підтвердження факту укладення вказаного договору, а також факту переходу до позивача прав вимоги, до позовної заяви додано копію Акту прийому-передачі Реєстру боржників № 42 від 24.01.2025 за Договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, витяг з Реєстру боржників № 42 та копію платіжної інструкції № 635 від 28.01.2025 про сплату позивачем на рахунок ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» коштів за відступлення прав вимоги згідно Додаткової угоди № 47 від 24.01.2025 до Договору факторингу № 14/06/2021 від 14.06.2021.
Згідно з реєстром боржників № 42 за договором факторингу № 14/06/21, підписаного 24.01.2025, позивач отримав право вимоги до ОСОБА_1 за договором позики № 73727869 на загальну суму заборгованості 19345,50 грн., яка складається з: 10500,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 3067,50 грн. сума заборгованості за відсотками; 5103,00 грн. - заборгованість по процентам за понадстрокове користування позикою; 675,00 грн. – комісія за надання кредиту.
Відповідно до п. 1 ч. ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.
Отже, суд встановив, що до позивача перейшло право вимоги за вказаним вище договором позики до боржника ОСОБА_1 .
Згідно з розрахунком заборгованості відповідача ОСОБА_1 за договором № 73727869 від 04.09.2024 позивачем надано розрахунок заборгованості за період з 04.09.2024 по 24.01.2025, з якого вбачається, що станом на 24.01.2025 заборгованість відповідача становить 19345,50 грн, з яких: 10500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 3067,50 грн. - сума заборгованості за відсотками, нарахованими за період з 04.09.2024 по 03.10.2024, 675,00 грн. – комісія, 5103,00 грн. – сума заборгованості за відсотками за понадстрокове користування позикою, нарахованими за період з 04.10.2024 по 21.10.2024.
Щодо суми заборгованості по вказаному вище Договору позики, то слід зазначити наступне.
Судом встановлено, що кредит надавався відповідачу строком на 30 днів, а саме з 04.09.2024 по 03.10.2024.
Разом з тим, з наданого до суду розрахунку заборгованості вбачається, що проценти за користування кредитом нараховані позивачем у період з 04.09.2024 по 03.10.2024, тобто включаючи період в межах строку кредитування, а також після закінчення такого строку.
При цьому, пунктом 6 Договору позики передбачено порядок продовження строку користування позикою (пролонгація), яка здійснюється за зверненням Позичальника в електронній формі через особистий кабінет Позичальника шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації Позичальником такого права.
Разом з тим, доказів на підтвердження вчинення дій щодо пролонгації строку дії кредитного договору, які передбачені Правилами, позивачем не надано.
При цьому, нарахування відсотків за межами строку кредитування, не допускається, оскільки після спливу строку кредитування кредитор позбавлений права нараховувати відсотки, передбачені кредитним договором, якщо інше не передбачено самим кредитним договором.
Однак, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів (стаття 1048 ЦК України).
Такий висновок щодо стягнення процентів за межами строку кредитування узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 та від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц, та усталеній практиці Верховного Суду, зокрема в постановах від 23 жовтня 2019 року в справі № 456/1747/15-ц, від 09 вересня 2020 року в справі №752/12685/15-ц.
Крім того, у постанові від 23 травня 2018 року по справі №910/1238/17 Великою Палатою Верховного Суду чітко розмежовано поняття "проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами" та "проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами", причому останні проценти кваліфіковано саме в якості плати боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання, врегульованої частиною 2 статті 625 ЦК України. Отже, правова позиція Великої Палати Верховного Суду полягає у тому, що відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України.
Пунктом 2 Договору позики, який підписано відповідачем, визначено, що розмір процентної ставки за понадстрокове користування позикою становить 2,70% в день.
Враховуючи наведене вище, сторони договору встановили відповідальність за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, а тому товариство не позбавляється права на отримання належних йому процентів за неправомірне користування кредитом, які можуть бути стягнуті позикодавцем й після спливу визначеного договором строку позики, оскільки ці проценти охоплюються диспозицією норми частини 2 статті 625 ЦК України.
Вказане вище, дає можливість дійти висновку про те, що нарахування відсотків після закінчення строку користування позикою за неправомірне користування коштами та їх розмір визначено сторонами договору.
Так, статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання . Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).
Касаційний суд вже робив висновки щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів.
Зокрема, у постанові від 06.09.2023 у справі № 910/8349/22 Верховний Суд виснував наступне: тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 у справі №183/7850/22.
Воєнний стан в Україні введений з 24 лютого 2022 року, а тому з урахуванням викладеного нарахування процентів та інфляційних втрат, визначених ч. 2 ст. 625 ЦК України можливе лише до 23 лютого 2022 року.
Так, з наданого позивачем розрахунку вбачається, що в період з 04.10.2024 по 21.10.2024 відповідачем допущено прострочення сплати грошового зобов`язання щодо повернення позики, однак таке прострочення мало місце в період дії в Україні воєнного стану.
Отже, з урахуванням викладеного вище, суд вважає, що зобов`язання відповідача щодо сплати відсотків за понадстрокове користування позикою, здійснених на підставі ст. 625 ЦК України та нарахованих за період з 04.10.2024 по 21.10.2024 (18 днів прострочення) в сумі 5103,00 грн., підлягають списанню позивачем (позикодавцем) в зв`язку з прямою нормою закону, викладеною в п. 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України.
Отже, суд встановив, що відповідачу ОСОБА_1 на підставі Договору позики та Додаткової угоди до нього було надано кредит в розмірі 10500,00 грн., строком користування кредитом на 30 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1 % в день за процентною ставкою (фіксована), з остаточним днем повернення кредиту згідно договору та визначенням відповідальності за понадстрокове користування позикою у вигляді стягнення відсотків за ставкою 2,70 % в день.
Зважаючи на викладене вище та встановлені обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, а також те, що укладений між відповідачем та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» Договір позики та Додаткова угода до нього встановлює обов`язок позичальника повернути кредит та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за цим договором, але позичальник не виконує взятті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у загальному розмірі 14242,50 грн. (10500,00 грн. тіло кредиту + 3067,50 грн. відсотки в межах строку дії договору + 675,00 грн. комісія), а відтак позов підлягає частковому задоволенню.
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача кредитної заборгованості у сумі 14242,50 грн., тобто 73,62 % від заявленої вимоги, то розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 2229,21 грн., а судовий збір у сумі 798,79 грн. суд покладає на позивача.
Керуючись ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 512, 514, 525, 526, 527, 530, 610, 625, 626, 634, 638, 1054, п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, ст.ст. 7 ч. 13, 12, 76-81, 89, 141, 178 ч. 8, 259 ч. 1, 2, 263-265, 273, 275, 279 ч. 5,289ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014, IBAN № НОМЕР_3 в АТ «ТАСкомбанк», юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30) заборгованість за Договором позики № 73727869 від 04.09.2024 в розмірі 14242 (чотирнадцять тисяч двісті сорок дві) гривні 50 копійок.
В іншій частині позову – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у сумі 2229 (дві тисячі двісті двадцять дев`ять) грн. 21 коп. 
Судовий збір в сумі 798 (сімсот дев`яносто вісім) грн. 79 коп. залишити за позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 35625014.
Представник позивача: Степанчук Ольга Анатоліївна, адреса для листування: вул. Лісова, 2, поверх 4, м. Бровари, Київська область, 07400.
Відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Суддя: Т.Ю. Холодова