Справа №: 398/1045/26	

провадження №: 2/398/2190/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
Іменем України 

"04" травня 2026 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Орловського В.В., з участю секретаря судового засідання Харіної Д.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Факторинг Партнерс”, представник позивача Сердійчук Ярослава Ярославівна, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

встановив:

Стислий виклад позиції позивача.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» у березні 2026 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 43 149,50 грн та судових витрат, що складаються із судового збору в розмірі 2 662,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 16 000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 06.01.2022 року уклала з первісним кредитором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» в електронній формі кредитний договір № 5338496 на суму 21 100,00 грн. Відповідачка порушила умови договору щодо своєчасного та повного повернення коштів, внаслідок чого утворилася заборгованість у загальному розмірі 43 149,50 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту — 21 100,00 грн та заборгованості за процентами — 22 049,50 грн. Надалі право вимоги за цим договором перейшло до позивача на підставі ланцюга договорів: факторингу № ФК 10-02/23 від 10.02.2023 року, укладеного між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС», і факторингу № 07-11/25 від 07.11.2025 року, укладеного між ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», згідно з яким до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідачки за вказаним кредитним договором.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 30 березня 2026 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача у судове засідання не з`явилася, позивач та його представник були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. У позовній заяві представник позивача просила проводити розгляд справи за її відсутності та зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи і ухвалення заочного рішення.
Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася. Про дату, час і місце розгляду справи вона повідомлялася належним чином шляхом надсилання судової повістки рекомендованим поштовим відправленням за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. До суду повернулося рекомендоване поштове повідомлення з відміткою про причини невручення «адресат відсутній». Відповідачка не подала до суду відзиву на позовну заяву, інших заяв чи клопотань.
Оскільки відповідачка, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явилася без повідомлення причин, відзив не подала, та представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд, керуючись нормами статей 280-281 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд цієї справи
Оскільки у судове засідання не з`явилися усі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК у зв`язку з неявкою всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписав рішення без його проголошення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК датою ухвалення рішення зазначена дата складення повного судового рішення.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Укладення кредитного договору, його умови та видача коштів.
Відповідно до паспорта споживчого кредиту від 06.01.2022 року ОСОБА_1 ознайомилася з умовами кредитування, а ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» виконало обов`язок надати інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій. Паспорт підписаний електронним підписом.
06 січня 2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (Первісний кредитор, код ЄДРПОУ 41078230) та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту № 5338496. Відповідно до умов цього договору ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» зобов`язалося надати відповідачу грошові кошти в загальній сумі 21 100,00 грн, а відповідач зобов`язалася одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
На підтвердження укладення договору позивачем надано копію Договору № 5338496 від 06.01.2022 року, копію Паспорта споживчого кредиту та копію Додатка № 1 (Графік платежів). Суд дослідив копії зазначених документів. Договір укладений в електронній формі та підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до реквізитів договору, його підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором С362099 06.01.2022 року о 14:10:41.
Договором встановлені такі основні умови кредитування:
сума кредиту (загальний розмір) — 21 100,00 гривень;
строк кредиту — 30 днів;
знижена процентна ставка — 0,76% в день від суми кредиту;
стандартна процентна ставка — 1,90% в день від суми кредиту.
Умови пролонгації та автопролонгації кредиту визначені у Розділі 4 Договору. Згідно з п. 4.1 строк кредиту може бути продовжено за ініціативою Споживача або в порядку автопролонгації. Порядок автопролонгації узгоджений сторонами у п. 4.3.1 Договору, яким передбачено, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль.
Порядок нарахування процентів узгоджений сторонами у п. 3.1 Договору. Цим пунктом передбачено, що нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту, включаючи періоди пролонгації та автопролонгації.
Виконання кредитором обов`язку щодо надання кредитних коштів підтверджується інформаційним листом ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» (платіжна система EasyPay) № 19344 та супровідним листом ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» № 640/26-Е від 16.01.2026 року. Відповідно до цих документів, 06.01.2022 року за дорученням первісного кредитора здійснено переказ 21 100,00 грн (ID транзакції 1046070749) на банківську картку відповідачки № НОМЕР_1 , яку вона вказала у п. 2.1 договору. Згідно з нормативно-правовими актами НБУ, документи за операціями з електронними платіжними засобами мають статус первинного документа, що повністю доводить факт реальної видачі кредиту. 

Порушення зобов`язання та розмір заборгованості.
Згідно з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, відповідачка ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № 5338496 від 06.01.2022 року не виконувала, жодних платежів у рахунок погашення кредиту не здійснювала.
Внаслідок цього утворилася заборгованість, загальна сума якої, заявлена до стягнення, становить 43 149,50 грн. Зазначена сума складається із:
заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту) — 21 100,00 грн;
заборгованості за нарахованими процентами — 22 049,50 грн.
Згідно з відомостями розрахунку заборгованості, нарахування процентів здійснювалося первісним кредитором у межах 120-денного строку кредитування (з урахуванням 90 днів автоматичної пролонгації) і було припинено 06.05.2022 року. Заборгованість за штрафами, пенею, комісіями, а також інфляційні збитки та 3% річних позивачем до стягнення не заявлялися.

Перехід права вимоги.
Право вимоги за кредитним договором № 5338496 від 06.01.2022 року перейшло до позивача внаслідок послідовного відступлення прав за ланцюжком договорів факторингу.
10 лютого 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (Клієнт) та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» (Фактор) було укладено Договір факторингу № ФК 10-02/23. Факт відступлення права грошової вимоги до ОСОБА_1 підтверджується наданими позивачем копіями цього договору, Актом прийому-передачі Реєстру боржників від 10.02.2023 року та Витягом з Реєстру боржників до Договору факторингу. Здійснення оплати за відступлені права вимоги підтверджується платіжною інструкцією від 10.02.2023 року.
Надалі, 07 листопада 2025 року, між ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» (Клієнт) та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (Фактор) було укладено Договір факторингу № 07-11/25. Перехід права вимоги до позивача підтверджується копією зазначеного договору, Актами приймання-передачі Реєстру боржників від 07.11.2025 року та Витягом з Реєстру боржників до Договору № 07-11/25 від 07.11.2025 року, у якому зафіксовано суму заборгованості відповідачки на дату відступлення в розмірі 43 149,50 грн. Виконання позивачем зобов`язання щодо оплати за відступлені права вимоги підтверджується платіжною інструкцією про перерахування коштів від 07.11.2025 року.

Норми права, які застосував суд.
На підставі ст. 205 та ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин, зміст якого зафіксований в електронному документі, вважається вчиненим у письмовій формі.
Відповідно до ст. 13 ЗУ “Про споживче кредитування” договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). 
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону України “Про електронну комерцію” електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
За приписами ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч.1 ст. 13 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до Законів України «Про платіжні послуги», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг.
Згідно з пунктом 3 статті 13 Закону продавець (виконавець, постачальник) оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала оплату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів із зазначенням дати здійснення розрахунку.
Відповідно до пункту 159 розділу VIII Постанови НБУ №164 від 29.07.2022р. вказано, що документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Мотивована оцінка і висновки суду.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд встановив, що між первісним кредитором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачкою ОСОБА_1 виникли цивільно-правові відносини на підставі кредитного договору № 5338496 від 06.01.2022 року, укладеного в електронній формі. Відповідачка була обізнана з умовами кредитування, в тому числі з порядком нарахування відсотків та автопролонгації, і погодилася з ними. Факт укладення договору підтверджується використанням відповідачкою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та ст. 207 ЦК України прирівнюється до власноручного підпису та створює для сторін відповідні правові наслідки.
Належне виконання первісним кредитором своїх зобов`язань щодо надання кредитних коштів у розмірі 21 100,00 грн підтверджується інформаційною довідкою (листом) платіжної системи.
Відповідачка, порушуючи умови кредитного договору та вимоги ст. 526, 1054 ЦК України, взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала, суму кредиту та нарахованих відсотків у встановлені строки не повернула. Власного контррозрахунку чи доказів погашення вказаної заборгованості відповідачка суду не надала.
Суд перевірив наданий позивачем розрахунок заборгованості і дійшов висновку, що сума, яку позивач просить стягнути, є обґрунтованою та відповідає умовам договору.
Вирішуючи питання правомірності нарахування відсотків, суд керується правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, згідно з яким припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Як встановлено судом з умов підписаного відповідачкою Договору № 5338496, початковий строк кредиту становив 30 днів (п. 1.4 Договору). Водночас сторони у п. 4.1 та п. 4.3.1 Договору прямо погодили порядок автоматичної пролонгації: у разі наявності заборгованості строк кредиту продовжується щораз на один день, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль. Отже, загальний узгоджений сторонами строк кредитування, в межах якого кредитодавець мав право нарахувати договірні відсотки, становить 120 днів (з 06.01.2022 по 06.05.2022 року).
З розрахунку заборгованості вбачається, що нарахування процентів здійснювалося первісним кредитором виключно в межах зазначеного 120-денного строку кредитування і було повністю припинено 06.05.2022 року. Загальна сума нарахованих за цей період відсотків склала 22 049,50 грн, що повністю відповідає погодженій сторонами процентній ставці та умовам закону. Будь-які штрафи чи пеня позивачем не нараховувалися та до стягнення не заявляються.
Відповідно до ст. 512, 514, 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Право вимоги за кредитним договором перейшло до позивача ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» на підставі дійсних договорів факторингу, що підтверджується описаними вище доказами.
За таких обставин, суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідачки заборгованості в загальному розмірі 43 149,50 грн законною, доведеною та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат.
Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 662,40 грн.
Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, то суд дійшов таких висновків.
На підтвердження витрат на правову допомогу позивач надав копію Договору про надання правової допомоги, укладеного з Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС», Прайс-лист АО «Лігал Ассістанс», затверджений Рішенням Загальних зборів № 01-12/2025 від 01.12.2025 року, Заявку на надання юридичної допомоги, витяг з Акту про надання юридичної допомоги за заявкою № 2039, відповідно до яких позивачу зазначеним адвокатським об`єднанням надано послуги професійної правничої допомоги (надання усної консультації з вивченням документів та складання позовної заяви) на загальну суму 16 000,00 грн.
Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Частинами 3, 4 статті 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі №905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Також Верховний Суд у справі №873/212/21 дійшов висновку про те, що суд може зменшити розмір указаних витрат, коли відображена у відповідних доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та є неспівмірною з обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.
Відповідно до висновків Верховного Суду у постанові від 19 січня 2023 року у справі №345/136/18, від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19 суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд вважає, що висновки судів про часткову відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Верховний Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited" проти України», заява № 19336/04).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Керуючись критеріями обґрунтованості та співмірності судових витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, а саме те, що заборгованість виникла за договором споживчого кредитування, беручи до уваги що ця справа є малозначною, розглядається в порядку спрощеного провадження, позовна заява є типовою для адвоката, суд визнає обґрунтованим стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 5000 гривень. 
Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 158, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

вирішив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Факторинг Партнерс” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором — задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Факторинг Партнерс” заборгованість за кредитним договором №5338496 від 06.01.2022 року у розмірі 43 149 (сорок три тисячі сто сорок дев`ять) гривень 50 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Факторинг Партнерс” судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю “Факторинг Партнерс”, код ЄДРПОУ 42640371, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 6, офіс 521.
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 . 
Повне рішення складено 4 травня 2026 року.

Суддя        В.В. Орловський