ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" червня 2026 р. Справа№ 910/855/26
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Барсук М.А.
суддів: Пономаренка Є.Ю. 
Руденко М.А. 

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго"
на рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2026 
у справі №910/855/26 (суддя Щербаков С.О.)
за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес страхування"
до Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго"
про стягнення 164 522, 97 грн, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з додатковою відповідальністю "Експрес страхування" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго" про стягнення страхового відшкодування у розмірі 164 552, 97 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані виплатою позивачем потерпілій особі страхового відшкодування згідно договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 209.24.2836749 від 30.03.2024, внаслідок чого до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.03.2026 у справі №910/855/26 позовні вимоги задоволено в повному обсязі.
Стягнуто з Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго" на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес страхування" 164 552 грн 97 коп. - страхового відшкодування та 2 662 грн 40 коп. - судового збору.
Рішення суду обґрунтовано тим, що оскільки позивач виплатив страхове відшкодування власнику застрахованого автомобіля "KIA CEED", державний номер НОМЕР_1 , у нього виникло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяну шкоду, тобто, у даному випадку до Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго", оскільки цивільно-правова відповідальність за шкоду перед третіми особами, завдану внаслідок експлуатації транспортного засобу автомобіля "KIA CEED", державний номер НОМЕР_2 застрахована у Акціонерному товаристві "Страхова компанія "Інго" за полісом № ЕР/216467343, а також з огляду на те, що водія автомобіля "KIA CEED", державний номер НОМЕР_2 визнано винним у вчиненні правопорушення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство "Страхова компанія "Інго" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2026 у справі №910/855/26 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на наступне:
- жоден з наданих позивачем документів не визначає розмір страхового відшкодування в порядку ст. 29 Закону, так як коефіцієнт фізичного зносу не визначався, факт стягнення страхового відшкодування на підставі даних документів свідчить про порушення судом норм матеріального права;
- з урахуванням того, що матеріли даної справи містять підстави передбачені ст. 99 ГПК України для призначення судової експертизи і була необхідність у призначенні такої експертизи, а суд першої інстанції відмовивши в її проведенні порушив норми процесуального права.
Також, разом з апеляційною скаргою апелянтом подано клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/855/26 передано на розгляд колегії суддів у складі: Барсук М.А. - головуюча суддя; судді - Пономаренко Є.Ю., Кропивна Л.В.
Ухвалою суду від 13.04.2026 відкрито апеляційне провадження та роз`яснено учасникам справи, що апеляційна скарга буде розглянута у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
У зв`язку із рішенням Вищої ради правосуддя від 07.05.2026 про відсторонення судді ОСОБА_1 від здійснення правосуддя, розпорядженням Північного апеляційного господарського суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №910/855/26.
Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи №910/855/26 сформовано колегію суддів у складі: головуюча суддя - Барсук М.А., судді Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.
Ухвалою суду від 27.05.2026 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2026 у справі №910/855/26.
Частина 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи не заявлено.

Позиції учасників справи

30.04.2026 через систему «Електронний суд» від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги та просив відмовити у її задоволенні.

Заявлені клопотання та результати їх розгляду

В апеляційній скарзі відповідачем заявлено клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи.
Подане клопотання обґрунтоване тим, що наявні у матеріалах справи докази не визначають розмір страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля.
Колегія суддів, розглянувши подане клопотання, не знайшла підстав для його задоволення з наступних мотивів.
Відповідно до ст.ст. 98, 99 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. 
Суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.
Судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Водночас, експертиза призначається для з`ясування питань, що потребують спеціальних знань. Як видно з зазначених норм права перед судовими експертами не ставляться правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін тощо.
Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.
Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.
Водночас, з огляду на характер спірних правовідносин, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність доцільності у призначенні судової експертизи з підстав, викладених у мотивувальній частині даної постанови.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

30.03.2024 між Товариством з додатковою відповідальністю "Експрес страхування" та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 209.24.2836749, відповідно до якого було застраховано майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортними засобами, зокрема автомобілем "KIA CEED", державний номер НОМЕР_1 .
21.07.2024 на а/д М-06 Київ-Чоп км 41+900 м в напрямку м. Київ сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "KIA CEED", державний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля "KIA CEED", державний номер НОМЕР_2 , під управлінням ОСОБА_3 , що підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, відповідно до якого ОСОБА_3 визнав свою вину. 
При цьому, в результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований у Товаристві з додатковою відповідальністю "Експрес страхування" автомобіль "KIA CEED", державний номер НОМЕР_1 .
Згідно постанови Макарівського районного суду Київської області від 23.09.2024 у справі № 370/2483/24 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, що сталося 21.07.2024 на а/д М-06 Київ-Чоп км 41+900 м в напрямку м. Київ за участю автомобіля "KIA CEED", державний номер НОМЕР_1 та автомобіля "KIA CEED", державний номер НОМЕР_2 .
Відповідно до рахунку-фактури № ВР-0001082 від 26.07.2024 складеного станцією технічного обслуговування ТОВ "Автомобільний Центр Голосіївський" вартість відновлювального ремонту автомобіля "KIA CEED", державний номер НОМЕР_1 становить 239 715, 34 грн. 
Відповідно до страхового акту № 3.24.03740-1 від 05.08.2024 та платіжної інструкції № 68819890 від 05.08.2024 позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмір 80 000, 00 грн., в якості передоплати за проведення ремонту. 
В подальшому, відповідно до рахунку-фактури № ВР-0001207 від 19.08.2024, складеного станцією технічного обслуговування ТОВ "Автомобільний Центр Голосіївський" вартість відновлювального ремонту автомобіля "KIA CEED", державний номер НОМЕР_1 зменшилася до 221 180, 57 грн. 
Згідно страхового акту № 3.24.03740-2 від 21.08.2024 та платіжної інструкції № 68820445 від 21.08.2024 позивачем було здійснено доплату страхового відшкодування в розмірі 141 180, 57 грн. 
Крім того, відповідно до рахунку-фактури № ВР-0001458 від 21.09.2024 року складеного станцією технічного обслуговування ТОВ "Укравто Голосіївський" встановлено, що вартість відновлювального ремонту додаткових пошкоджень автомобіля "KIA CEED", державний номер НОМЕР_1 становить 23 342, 40 грн. 
Тож, відповідно до страхового акту № 3.24.03740-3 від 30.09.2024 та платіжної інструкції № 68821491 від 30.09.2024 позивачем було здійснено доплату страхового відшкодування в розмірі 23 342, 40 грн. 
Відтак, загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля "KIA CEED", державний номер НОМЕР_1 складає 244 522, 97 грн., що підтверджується актом наданих послуг № ЗН-2059160 від 31.10.2024. 
Позивачем на адресу відповідача направлялись заяви № 0293/07-3.24.03740 від 12.09.2024 та № 0293/07-3.24.03740 від 11.04.2025 про виплату (страхового відшкодування), в яких позивач просив відповідача сплатити грошові кошти у розмірі 244 522, 97 грн.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було частково задоволені вимоги позивача та перераховано на користь позивача грошові кошти у розмірі 80 000, 00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 21808 від 25.09.2024. 
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що у зв`язку з тим, що останнім було здійснено виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобіля "KIA CEED", державний номер НОМЕР_1 , останній, відповідно до ст.ст. 993, 1191 Цивільного кодексу України та ст. 108 Закону України "Про страхування", набув право зворотної вимоги до осіб, відповідальних за завдану шкоду.
Оскільки цивільно-правова відповідальність за шкоду перед третіми особами, завдану внаслідок експлуатації транспортного засобу автомобіля "KIA CEED", державний номер НОМЕР_2 застрахована у Акціонерному товаристві "Страхова компанія "Інго" за полісом № ЕР/216467343, а також з огляду на те, що водія автомобіля "KIA CEED", державний номер НОМЕР_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, позивач просить стягнути з відповідача шкоду у розмірі 164 522, 97 грн (244 522, 97 грн - 80 000, 00 грн), завдану з вини водія застрахованого транспортного засобу. 

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до змісту глави 82 ЦК України законодавець розрізняє поняття "особа, яка завдала шкоду" та "особа, яка відповідає за шкоду". За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Згідно зі ст. 979 ЦК України (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України "Про страхування", інших законодавчих актів.
Положеннями ст. 980 ЦК України, ст. 89 Закону України "Про страхування" визначено, що предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України. Об`єктом страхування можуть бути: життя, здоров`я, працездатність та/або пенсійне забезпечення; майно на праві володіння, користування і розпорядження та/або можливі збитки чи витрати; відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну.
За приписами п. 59 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про страхування" страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, ризик виникнення якої застрахований, з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування або відповідно до законодавства.
Перелік страхових випадків визначається в договорі страхування за згодою сторін, якщо інше не передбачено законодавством. (ч. 7 ст. 93 Закону України "Про страхування").
Як вбачається з матеріалів справи, вина особи, яка керувала транспортним засобом "KIA CEED", державний номер НОМЕР_2 , встановлена у судовому порядку постановою Макарівського районного суду Київської області від 23.09.2024 у справі № 370/2483/24, якою водія транспортного засобу "KIA CEED", державний номер НОМЕР_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн. 
Відповідно до ч. 6 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до частин 3, 4 ст. 102 Закону України "Про страхування" у разі настання події, що має ознаки страхового випадку, страховик зобов`язаний встановити факт, причини та обставини такої події та прийняти з урахуванням умов договору страхування рішення про визнання або невизнання випадку страховим. Здійснення страхової виплати проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених договором страхування) і рішення страховика про визнання випадку страховим та здійснення страхової виплати (страхового акта). У разі визнання випадку страховим страховик здійснює страхову виплату страхувальнику (іншій особі, визначеній договором страхування або законодавством) відповідно до умов договору страхування або законодавства.
Згідно з п. 50 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про страхування" страхова виплата (страхове відшкодування) - грошові кошти, що виплачуються страховиком у разі настання страхового випадку відповідно до умов договору страхування та/або законодавства.
Страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов договору страхування та/або законодавства зобов`язаний провести страхову виплату в разі настання страхового випадку (п. 54 ч. 1 ст. 1 Закону).
Страхова виплата не може перевищувати розмір прямого збитку, заподіяного страхувальнику та/або іншій особі, передбаченій договором страхування (ч. 7 ст. 94 Закону України "Про страхування").
Згідно зі ст. ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.
Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 108 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.
Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала.
Таким чином, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача у межах фактичних витрат.
Як було вірно встановлено судом першої інстанції, на виконання умов Договору та вимог ст. 92 Закону України "Про страхування" позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі у загальному розмірі 244 522,97 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Ураховуючи норми ст. 993, 1172 Цивільного кодексу України, позивач, виплативши страхове відшкодування потерпілому за договором страхування, отримав від останнього права кредитора до особи, відповідальної за завдані збитки внаслідок ДТП, що сталася 21.07.2024.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, цивільно-правова відповідальність винної особи за шкоду перед третіми особами, завдану внаслідок експлуатації транспортного засобу автомобіля "KIA CEED", державний номер НОМЕР_2 застрахована у Акціонерному товаристві "Страхова компанія "Інго" за полісом № ЕР/216467343. Ліміт відповідальності страховика становить 160 000,00 грн., франшиза становить 0,00 грн. 
Також, відповідно до Сертифіката 360333239.23 від 25.08.2023, виданого до полісу ОСЦПВВНТЗ ЕР-216467343, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля "KIA CEED", державний номер НОМЕР_2 , була додатково застрахована в АТ «СК «ІНГО» ще на 200 000,00 грн.
Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" (в редакції який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
За загальним правилом згідно з положеннями статті 1192 ЦК з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Спеціальні норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц, від 03.10.2018 у справі №760/15471/15-ц звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик.
Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у ст. 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень ст. 1194 цього Кодексу. 
Судом першої інстанції вірно встановлено, що при визначенні розміру заподіяної шкоди, що підлягає виплаті відповідачем як страховиком винної особи, у даному випадку позивач виходив із вартості відновлювального ремонту застрахованого автомобіля "KIA CEED", державний номер НОМЕР_1 , згідно із сумами, які вказані у рахунках-фактурах № ВР-0001082 від 26.07.2024 року, № ВР-0001207 від 19.08.2024 року та № ВР-0001458 від 21.09.2024 року, складених станцією технічного обслуговування.
Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.
Так, у постанові від 03.07.2019 року в справі № 910/12722/18 Верховний Суд вказав, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати. 
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.07.2018 року в справі № 922/4013/17.
Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" встановлено, що проведення оцінки майна є обов`язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.
Норма частини 1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлює імперативного обов`язку щодо проведення такої оцінки саме суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", а отже, така оцінка може бути здійснена на підставі рахунку станції технічного обслуговування чи акту виконаних робіт.
Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові у справі № 910/22886/16 від 01.02.2018.
А тому доводи апелянта, що надані позивачем рахунок-фактури №ВР-0001082 від 26.07.2024, №ВР-0001207 від 19.08.2024, №ВР-0001458 від 21.09.2024 та акт наданих послуг №ЗН-2059160 від 31.10.2024 року ТОВ «Укравто Голосіївський» не можуть бути доказами, які визначають розмір страхового відшкодування в порядку ст. 29 Закону, колегія суддів відхиляє, оскільки оцінка шкоди може бути здійснена на підставі рахунку станції технічного обслуговування чи акту виконаних робіт.
Необґрунтованими є і доводи відповідача щодо наявності підстав для застосування коефіцієнта фізичного зносу.
Так, відповідно до ст. 29 та п. 32.7 ст. 32 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Пунктами 1.6 та 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003 (далі - Методика), визначено, що відновлювальний ремонт передбачає здійснення комплексу операцій через заміну складових частин або відновлення справності/роботоздатності ТЗ (транспортного засобу) за формулою визначення вартості ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу ТЗ.
При цьому, за змістом п. п. 7.38 та 7.39 Методики коефіцієнт фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ (колісного транспортного засобу), строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів; 5 років - для мототехніки.
Винятками стосовно використання зазначених вимог є: а) КТЗ експлуатується в інтенсивному режимі (фактичний середньорічний пробіг щонайменше вдвічі більший за середньорічний нормативний); б) складові частини кузова та оперення кузова, кабіни, рами КТЗ відновлювали ремонтом (крім випадків, що однозначно свідчать про усунення експлуатаційних пошкоджень (наприклад, усунення сколів ЛФП на лицьових поверхнях кузова, усунення деформації методом видалення вм`ятин без пофарбування складової частини)); в) складові частини каркасу кузова, оперення кузова, кабіни та рами мають наскрізну корозію, що призвело до зниження витривалості і міцності матеріалу виготовлення цієї складової частини (складових частин) КТЗ; г) складові частини кузова, кабіни, рами КТЗ мають пошкодження у вигляді деформації, за винятком таких, що підпадають під визначення експлуатаційних пошкоджень відповідно до п. 1.6 розділу I цієї Методики; ґ) КТЗ експлуатувався в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 2 до цієї Методики.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, автомобіль "KIA CEED", державний номер НОМЕР_1 - 2024 року випуску, а дорожньо-транспортна пригода сталася 21.07.2024, тобто строк експлуатації авто не перевищує 7 років.
Таким чином, відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу "KIA CEED", державний номер НОМЕР_1 є таким що, дорівнює 0 (нулю).
При цьому, доказів існування обставин, які є винятковими відповідно до п. 7.39 Методики стосовно застрахованого позивачем автомобіля матеріали справи не містять, а відповідачем не наведено.
А тому є вірним висновок суду першої інстанції, що з наявних в матеріалах справи документів не підтверджено наявності підстав для вирахування коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу автомобіля "KIA CEED", державний номер НОМЕР_1 , при визначенні розміру страхового відшкодування.
З цих підстав колегія суддів не вбачає необхідності у призначенні судової автотоварознавчої експертизи на підставі заявленого відповідачем клопотання, оскільки у спірних правовідносинах відсутні правові підстави для нарахування коефіцієнту фізичного зносу, що було встановлено вище.
Враховуючи викладене, оскільки позивач виплатив власнику застрахованого автомобіля "KIA CEED", державний номер НОМЕР_1 страхове відшкодування, з огляду на встановлені полісом ліміти відповідальності за шкоду, заподіяну майну, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість доводів позивача про те, що стягненню з відповідача підлягає сума страхового відшкодування у розмірі 164 522, 97 грн. (виплачена сума страхового відшкодування у розмірі 244 522,97 грн. - 80 000,00 грн, які були сплачені відповідачем згідно платіжної інструкції № 21808 від 25.09.2024).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2026 у справі № 910/855/26 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування чи зміни не вбачається.
Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника. 
Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ :
1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2026 у справі № 910/855/26 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2026 у справі № 910/855/26 залишити без змін.
3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.
4. Матеріали справи №910/855/26 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя М.А. Барсук 

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Руденко