ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

27 травня 2026 року
м. Київ

справа № 243/3597/18
провадження № 51-1248км26

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурорів ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції),
засудженого ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_8 ? адвоката ОСОБА_7 на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05 травня 2025 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 05 березня 2026 року щодо 

ОСОБА_8 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше не судимого,

засудженого за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 ст. 307 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05 травня 2025 року   ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 ст. 307 КК, і призначено покарання: за ч. 1 ст. 307 КК України - у виді позбавлення волі на строк 4 роки; за ч. 2 ст. 307 КК - у виді позбавлення волі на строк 7 років із конфіскацією майна, що є його власністю. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено   ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років із конфіскацією майна, що є його власністю.

Вирішено питання щодо запобіжного заходу, процесуальних витрат і речових доказів.

Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 05 березня 2026 року вирок місцевого суду залишив без зміни.

У вироку суд послався, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 51 (по стройовій частині) від 02 березня 2017 року капітана ОСОБА_8 призначено на посаду командира стрілецького взводу (резервного) вказаної військової частини.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну гвардію України» Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від злочинних та інших протиправних посягань, охорони громадського порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами ? із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.

ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем правоохоронного органу, згідно з вимогами статей 9, 11, 13, 14, 16, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1?4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, дія яких поширюється на військові формування Національної гвардії України, а також ст. 12 Закону України «Про Національну гвардію України» зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; дорожити честю і гідністю військовослужбовця своєї військової частини, бути дисциплінованим, зразком високої культури, скромності й витримки; утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших військовослужбовців, вживати заходів, спрямованих на запобігання, виявлення кримінальних (адміністративних) правопорушень.

Крім того, ОСОБА_8 як громадянин України відповідно до ст. 68 Конституції України зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Незважаючи на вимоги вказаних вище нормативних актів, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів за таких обставин.

Як визначено у ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин на території України дозволяється лише в цілях і в порядку, встановлених цим Законом, а в передбачених ним випадках ? у порядку, що встановлюється нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України та відповідних центральних органів виконавчої влади.

Діяльність з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиць II і III Переліку та прекурсорів, включених до таблиці IV Переліку, здійснюється суб`єктами господарювання за наявності в них ліцензії на здійснення відповідних видів діяльності, якщо інше не передбачено цим Законом.

Ліцензія на здійснення діяльності з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів видається за наявності відповідної матеріально-технічної бази, нормативно-технічної документації, кваліфікованого персоналу, умов для забезпечення обліку та схоронності наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також для забезпечення безпечності такої діяльності.

Згідно з положеннями ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» незаконний обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів ? діяння з: культивування рослин, включених до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, розроблення, виробництва, виготовлення, зберігання, перевезення, пересилання, придбання, збуту, ввезення на територію України, вивезення з території України, транзиту через територію України, використання, знищення наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що здійснюються з порушенням законодавства про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори.

Так, у другій половині листопада 2017 року у ОСОБА_8 виник злочинний корисливий умисел, спрямований на отримання незаконного прибутку та особисте збагачення у протиправний спосіб.

З метою реалізації свого умислу ОСОБА_8 у другій половині листопада 2017 року незаконно придбав у невстановлений спосіб, час та у невстановленому місці психотропну речовину ? амфетамін, яку незаконно зберігав при собі з метою її подальшого збуту й отримання у такий спосіб незаконного прибутку.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, ОСОБА_8 20 листопада 2017 року близько 16:30, попередньо домовившись із ОСОБА_9 , з якою був знайомий раніше, по мобільному телефону, зустрівся з нею у м. Слов`янську Донецької області на перехресті вулиць Генерала Лозановича та Банківської, поблизу магазину «Белісімо».

Під час зустрічі ОСОБА_8 незаконно збув (передав) їй паперовий згорток, який незаконно зберігав при собі і в якому містилася порошкоподібна речовина білого кольору, отримавши натомість грошові кошти у сумі 800 грн.

Після зустрічі ОСОБА_9 добровільно видала працівникам правоохоронних органів порошкоподібну речовину білого кольору, яку їй збув ОСОБА_8 .

Згідно з висновком експерта від 01 грудня 2017 року № 2590 у порошкоподібній речовині білого кольору масою 0,3242 г, яку ОСОБА_8 20 листопада 2017 року збув ОСОБА_9 , містилася психотропна речовина, обіг якої обмежено, ? амфетамін масою 0,1526 г.

Також встановлено, що ОСОБА_8 діючи умисно, повторно, на початку грудня 2017 року незаконно придбав психотропну речовину ? амфетамін, яку незаконно зберігав при собі з метою її подальшого збуту та отримання у такий спосіб незаконного прибутку.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на збут психотропної речовини, ОСОБА_8 03 грудня 2017 року, зв`язавшись по мобільному телефону з ОСОБА_9 , домовився про зустріч, під час якої він реалізує їй психотропну речовину ? амфетамін.

04 грудня 2017 року близько 19:10, ОСОБА_8 зустрівся з ОСОБА_9 на вул. Добровольського, 2, у м. Слов`янську Донецької області неподалік контрольно-пропускного пункту військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України. Під час зустрічі він, діючи умисно, з метою реалізації свого злочинного умислу, повторно незаконно збув ОСОБА_9 шляхом продажу за грошові кошти у сумі 1000 грн порошкоподібну речовину білого кольору, яку незаконно зберігав при собі та яка за зовнішніми ознаками схожа на психотропну речовину, обіг якої обмежено, ? амфетамін.

Відразу після цього ОСОБА_8 був затриманий у порядку ст. 208 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), грошові кошти у сумі 1000 грн вилучені у нього, а порошкоподібна речовина білого кольору добровільно видана ОСОБА_9 .

Згідно з висновком експерта від 21 березня 2018 року № 2942 у порошкоподібній речовині білого кольору масою 0,4563 г, яку ОСОБА_8 04 грудня 2017 року збув ОСОБА_9 , містилася психотропна речовина, обіг якої обмежено, ? амфетамін масою 0,1936 г.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_8 з метою реалізації свого злочинного, корисливого умислу, спрямованого на отримання незаконного прибутку та особисте збагачення шляхом незаконного збуту психотропних речовин, на початку грудня 2017 року, діючи умисно, повторно, незаконно придбав психотропну речовину ? амфетамін, яку незаконно зберігав при собі, з метою її подальшого збуту та отримання у такий спосіб незаконного прибутку.

04 грудня 2017 року близько 19:10, після того як ОСОБА_8 , перебуваючи неподалік контрольно-пропускного пункту військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на АДРЕСА_1 повторно незаконно збув ОСОБА_9 психотропну речовину ? амфетамін, його було затримано в порядку ст. 208 КПК та в ході його особистого обшуку у правій кишені штанів виявлено паперовий згорток із порошкоподібною речовиною білого кольору і вилучено його.

Згідно з висновком експерта від 28 березня 2018 року № 2939 у порошкоподібній речовині білого кольору масою 0,3066 г, виявленій та вилученій у ході затримання ОСОБА_8 , міститься психотропна речовина, обіг якої обмежено, ? амфетамін масою 0,2013 г.

Того ж дня під час обшуку у службовому кабінеті ОСОБА_8 у приміщенні військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України за адресою: АДРЕСА_2 , у особистому рюкзаку ОСОБА_8 виявлено та вилучено два паперових згортки, з порошкоподібною речовиною білого кольору.

За висновком експерта від 22 березня 2018 року № 2940 у порошкоподібній речовині білого кольору масою 0,0547 г, 0,0504 г, яку 04 грудня 2017 року близько 20:10 виявлено та вилучено в ході обшуку службового кабінету ОСОБА_8 , міститься психотропна речовина, обіг якої обмежено, ? амфетамін загальною масою 0,0507 г.

Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 05 березня 2026 року вирок місцевого суду залишив без змін.

Вимоги й доводи, викладені в касаційній скарзі та запереченнях на неї

У касаційній скарзі захисник,посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати судові рішення і закрити кримінальне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК.

При цьому вказує на недопустимість доказів та порушення засади безпосередності їх дослідження, оскільки, посилаючись у вироку на фактичні дані протоколів затримання та обшуку, місцевий суд порушив право на захист, адже сторона захисту була позбавлена можливості спростувати факт підкидання наркотичних засобів, пересвідчитись у порушенні пакування речових доказів та наявності тілесних ушкоджень у засудженого у зв`язку з визнанням нечитабельними відеофайлів до згаданих протоколів, хоча відповідно до ст. 107 КПК вони є обов`язковим додатком до них.

Зважаючи на це, висновки експертів № 2590, 2940, 2939, 2942 (як похідні докази), на думку скаржника є недопустимими доказами, бо ґрунтуються на об`єктах, законність та ідентичність вилучення яких не була підтверджена в судових засіданнях, адже відповідно до відеозапису обшуку від 04 грудня 2017 року вилучені згортки були поміщені до звичайного пакета, який не був опечатаний на місці події.

Крім того, стверджує про обґрунтований сумнів, що на експертизу була надана та сама речовина, яку вилучили у ОСОБА_8 , оскільки суд відмовив у задоволенні клопотання про огляд речових доказів, посилаючись на лист про затоплення підвалу Краматорського РУП, де зберігалися речові докази, що позбавило сторону захисту можливості оглянути упаковку (контрольну склейку, підписи понятих, цілісність печатки експерта).

Як наголошує сторона захисту, оскільки вони оспорювали факт герметичного опечатування пакунків на місці обшуку, відмова суду в огляді упаковки (навіть якщо сама речовина зіпсована) позбавила їх можливості довести факт фальсифікації або підміни доказів.

Скаржник акцентує на провокації злочину та фальсифікації матеріалів досудового розслідування.

При цьому зазначає, що витяг з ЄРДР від 25 жовтня 2017 року містить фабулу про події, які відбувалися пізніше (20 листопада 2017 року), що свідчить про внесення завідомо неправдивих відомостей до реєстру та заздалегідь сплановану провокацію.

Указує на порушення вимог ст. 271 КПК, оскільки кошти, які ніби отримав засуджений за епізодом від 20 листопада 2017 року, не були вилучені того ж дня.

На думку адвоката, суд не надав належної оцінки показанням свідка ОСОБА_10 (понятого), який стверджував, що закупником був хлопець, а не дівчина і події відбувалися в іншому районі.

Скаржник звертає увагу, що залегендована особа ОСОБА_11 є одночасно заявником та оперативним покупцем, вона (згідно із записами розмов) спонукала ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень (провокувала його).

Також, на думку захисника, на провокацію злочину вказує те, що, задокументувавши перший епізод (20 листопада 2017 року), працівники правоохоронних органів не припинили діяльності засудженого, а свідомо чекали два тижні, щоб спровокувати повторний епізод, при цьому не маючи на меті виявлення мережі збуту.

Посилається, що під час затримання в ОСОБА_8 був діабетичний шок і вказане ставило під сумнів його здатність усвідомлювати свої права та підписувати протоколи на місці.

У касаційній скарзі містяться й інші доводи, які стосуються незгоди з фактичними обставинами кримінального провадження, установленими судами першої та апеляційної інстанцій.

У запереченнях на касаційну скаргу прокурор указує на її невмотивованість і зазначає, що прийняті рішення є законними та обґрунтованими, при цьому наводить свої аргументи стосовно доводів засудженого.

Позиції учасників судового провадження

Захисник та засуджений просили задовольнити касаційну скаргу та скасувати судові рішення.

Прокурори просили касаційну скаргу залишити без задоволення.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників процесу, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення, матеріали кримінального провадження, Суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Згідно з приписами ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. 

У касаційній скарзі сторона захисту заперечує повноту судового розгляду, правильність установлення фактичних обставин кримінального провадження, достовірність окремих доказів та показань свідків. Розгляд цих питань з урахуванням положень ст. 433 КПК до повноважень Верховного Суду законом не віднесено, а тому вони не підлягають перевірці, оскільки не є предметом касаційного розгляду.

Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. Він є судом права, а не факту і під часперевірки доводів, наведених у касаційній скарзі, зважає на фактичні обставини, установлені місцевим та апеляційним судами.

Підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції відповідно до ст. 438 КПК є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. Вирішуючи питання про наявність зазначених підстав, суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

За змістом ст. 370 КПК, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК; вмотивованим є рішення, у якому наведено належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положеннями ст. 94 КПК передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення і ці вимоги закону суди першої та апеляційної інстанцій виконали в повному обсязі.

Колегія суддів прийшла до висновку, що суди належним чином умотивували висновок щодо доведеності винуватості  ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та забезпечили в цілому справедливий розгляд справи.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, місцевий суд дослідив зібрані в ньому докази в їх сукупності за критеріями, визначеними ч. 1 ст. 94 КПК, перевірив доводи сторони обвинувачення та захисту, з урахуванням конкретних обставин провадження, повною мірою забезпечивши сторонам кримінального провадження передбачені КПК умови для реалізації їх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, та дійшов правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 ст. 307 КК.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи сторони захисту про необхідність визнання недопустимими фактичних даних, які містяться у протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, особистого обшуку ОСОБА_8 та протоколі обшуку службового кабінету останнього від 04 грудня 2017 року, з посиланням на те, що відеозаписи цих слідчих дій є нечитабельними.

Так, відповідно до ст. 5 КПК процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення. Допустимість доказів визначається положеннями цього Кодексу, які були чинними на момент їх отримання.

Згідно з матеріалами кримінального провадження указані слідчі дії проведені без істотного порушення вимог КПК, який діяв на момент їх виконання.

Як установили суди, 04 грудня 2017 року проводилася відеофіксація вказаних дій, однак, у ході судового розгляду з`ясовано, що файли з відеозаписами є нечитабельними і відтворити їх зміст для дослідження неможливо з технічних причин (зелений фон, уривки фраз, шум).

Колегія суддів враховує, що на час проведення цих слідчих дій КПК не передбачав їх обов`язкової фіксації.

07 грудня 2017 року набули чинності зміни до ч. 1 ст. 107 КПК, яку доповнено другим абзацом, згідно з яким виконання ухвали слідчого судді, суду про проведення обшуку в обов`язковому порядку фіксується за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів.

Тобто указані зміни відбулися після виконання процесуальних слідчих дій 04 грудня 2017 року.

Крім того, протоколи складені уповноваженим слідчим за участю понятих, ОСОБА_8 , а під час обшуку службового кабінету останнього ? за участю також службових осіб військової частини, підписані присутніми, і будь-яких зауважень від них не надходило.

Також у протоколі обшуку від 04 грудня 2017 року відображено порядок вилучення, поміщення (за участю учасників слідчої дії) паперових згортків до паперового конверта, який потім був покладений до поліетиленового пакета синього кольору, горловину якого перев`язали чорною ниткою з пояснювальною запискою та скріплено печаткою військової прокуратури і підписано понятими, затриманим і слідчим.

Оскільки процедуру вилучення речових доказів дотримано, прохання сторони захисту визнати недопустимими висновки експертиз, що обґрунтовано незаконним вилученням об`єктів, також є безпідставним.

Водночас колегія суддів бере до уваги, що висновки про винуватість засудженого у скоєнні кримінальних правопорушень ґрунтуються не тільки на фактичних даних протоколів затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, та обшуку службового кабінету ОСОБА_8 від 04 грудня 2017 року, а й на сукупності досліджених доказів, яким суди дали оцінку відповідно до вимог ст. 94 КПК.

Твердження скаржника про отримання ОСОБА_8 тілесних ушкоджень під час його затримання не спростовують доведеності вини останнього у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

Крім того, сторона захисту не заявляла клопотань щодо недозволених заходів ні під час досудового розслідування, ні під час судових розглядів, а засуджений не ставив питання про те, що внаслідок одержаних у ході затримання тілесних ушкоджень він дав неправдиві показання стосовно себе.

Як вбачається з матеріалів провадження, місцевий суд намагався отримати доступ до речових доказів, на огляді яких наполягала сторона захисту, однак відповідно до листа заступника начальника Краматорського районного управління поліції від 25 березня 2025 року службовим розслідуванням встановлено, що 15 грудня 2024 року через прорив теплотраси було затоплено підвал Краматорського РУП, де зберігалися речові докази (наркотики та прекурсори), вода пошкодила паперові носії інформації, необхідні для ідентифікації амфетаміну, облікованого за квитанцією № 67 у справі ОСОБА_8 , й ідентифікувати вказану речовину наразі неможливо. 

Апеляційний суд зазначив, що судом першої інстанції дійсно вживав усіх можливих і необхідних заходів для забезпечення дотримання принципу безпосередності дослідження доказів, як це визначено статтями 23, 357 КПК. Об`єктивна неможливість огляду речового доказу в судовому засіданні в цій справі компенсована іншими доказами, які були безпосередньо досліджені судом.

Із цією позицією колегія суддів Верховного Суду погоджується.

Крім того, місцевий суд виходив з того, що зі змісту вказаних вище протоколів огляду й висновків експертних досліджень, речовина білого кольору та грошові кошти були належними чином вилучені й упаковані і в такому ж вигляді вилучене майно надано на дослідження експерту, що підтверджується описом об`єкта дослідження та ілюстраційними таблицями.

Суди дали оцінку показанням свідка    ОСОБА_10 і мотивовано не взяли їх до уваги, оскільки вони спростовуються іншими доказами та вочевидь стосуються іншої події (не збігаються місто події, учасники, обставини). 

Також суди врахували, зауваження свідка в судовому засіданні про те, що він погано пам`ятає події. 

Посилання сторони захисту на діабетичний шок засудженого і неусвідомлення ним подій під час затримання не впливають на висновок про винуватість ОСОБА_8 , оскільки всі дії фіксувалися слідчим за участю понятих, інших осіб, а його показання під час затримання не були використані для підтвердження винуватості.

Суди надали оцінку доводам скаржника стосовно того, що після виявлення злочину 20 листопада 2017 року працівники правоохоронних органів, здійснивши документування збуту психотропних речовин, не вжили заходів для припинення злочинної діяльності та затримання ОСОБА_8 .

Апеляційний суд обґрунтовано послався на те, що в разі проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а саме контролю за вчиненням злочину, передбаченого ст. 307 КК, законодавець дозволяє не припиняти виявлений злочин, а спостерігати за його вчиненням до завершення і допускати вчинення нових діянь, які виступають окремими ланками кримінального ланцюга, з тим, щоб розкрити ті, що лежать в основі вже виявлених. Крім того, специфіка проведення оперативної закупівлі не завжди передбачає негайне вилучення переданих коштів.

Верховний Суд погоджується із вказаним.

Також предметом ретельної оцінки були доводи сторони захисту про наявність провокації з боку правоохоронних органів за участю  ОСОБА_9 , а також відсутність умислу в ОСОБА_8 збувати психотропні речовини.

Так, апеляційний суд обґрунтовано звернув увагу на непослідовну та суперечливу позицію сторони захисту в тому, що з одного боку ставиться питання про недоведеність вини ОСОБА_8 у збуті психотропного засобу із твердженням того, що він взагалі не вчиняв такого кримінального правопорушення, а з іншого ? сторона захисту наполягає, що мала місце провокація злочину, тобто кримінально карані дії були вчинені, але внаслідок підбурювання з боку правоохоронних органів.

Суди мотивовано описали відсутність провокації злочину та наявність умислу у засудженого, при цьому послалися на надмірну для вживання однією особою кількість вилученої речовини, вжиття засудженим додаткових заходів конспірації своєї діяльності, сукупність засобів різних видів, їх кількість, спосіб упакування та розфасування і методи приховування. 

Також взято до уваги розмови, зафіксовані протоколом аудіоконтролю, які містять численні ознаки, що вказують на вину ОСОБА_8 , зокрема обговорення товару, його характеристик, ціни, інструкції щодо використання, запевнення в якості, згадки про інших осіб, причетних до обігу, та конспіративну поведінку.

Суди не встановили надмірної активної позиціїОСОБА_9 , чи даних про наполегливе схиляння ОСОБА_8 до продажу їй психотропних речовин, а досліджені ними докази підтверджують, що поведінка ОСОБА_8 під час вчинення злочинів свідчить про відсутність ознак, притаманних провокації злочину правоохоронними органами.

Суди визнали неспроможними доводи скаржника щодо внесення неправдивих відомостей до ЄРДР.

Адже відомості, на які звертає увагу захисник у скарзі, внесені до Реєстру станом на дату роздруківки витягу з Реєстру у вказаному кримінальному провадженні. Відповідно до порядку формування та ведення Реєстру, передбаченого Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, при внесенні до Реєстру відомостей про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (фабули), в обов`язковому порядку відображаються дата, час, адреса, місце, спосіб, знаряддя, засоби та інші особливості вчинення кримінального правопорушення, розмір збитків, прізвище фізичної особи (осіб) або дані про юридичну особу (осіб), яка (які) є потерпілою (потерпілими), дані про осіб, які вчинили кримінальні правопорушення, інші необхідні відомості.

Інші доводи сторони захисту щодо переоцінки фактичних обставин кримінального провадження, повноти судових розглядів та достовірності доказів Суд не бере до уваги, адже вони не є предметом касаційного розгляду відповідно до положень ч. 1 ст. 433 КПК.

Колегія суддів Верховного Суду вважає, що ухвала апеляційного суду відповідає приписам статей 370, 419 КПК, і погоджується з наведеними в ній висновками про законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції.

У касаційній скарзі містяться також інші аргументи, які не потребують детального аналізу Суду та не мають будь-якого вирішального значення в цьому провадженні.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що є підставами для безумовного скасування судових рішень, суд касаційної інстанції не встановив.

Керуючись статтями 376, 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд

ухвалив: 

Вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05 травня 2025 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 05 березня 2026 року щодо  ОСОБА_8  залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника   ОСОБА_7 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3