Справа № 336/6074/25
Пр. 1-кп/336/628/2026
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2026 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретарки судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі в режимі відеоконференцзв`язку кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025082210000224 від 04.04.2025, яке надійшло до суду на підставі обвинувального акта, складеного відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, який отримав базову загальну середню освіту, одруженого, перебував на посаді стрільця 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», на утриманні має малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інвалідності не має, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса за фактичним місцем проживання (до затримання): АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 09.05.2024 Жовтневим районним судом м.Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч.4 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, із застосуванням ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік та застосуванням обов?язків відповідно до ст.76 КК України, -
за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.115 КК України,
за участі сторін кримінального провадження: з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_5 , з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 , іншого учасника кримінального провадження: представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , проходячи військову службу на посаді стрільця 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , 04 квітня 2025 року, приблизно о 01 годині 00 хвилин, більш точного часу не встановлено, перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння у приміщенні житлової кімнати будинку АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із військовослужбовцем ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проходив службу на посаді командира 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , маючи умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 , усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи реальну можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді настання смерті останнього та бажаючи їх настання, взяв до рук закріплену за ним вогнепальну зброю, а саме автомат АК-74 НОМЕР_11, після чого, тримаючи його в руках, здійснив із вказаної автоматичної зброї у ОСОБА_8 не менше трьох одиночних пострілів, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді одиночного сліпого вогнепального кульового поранення грудної клітки та живота з ушкодженням внутрішніх органів та кісток скелету, що ускладнилось розвитком шоку (геморагічного та травматичного), в результаті чого військовослужбовець ОСОБА_8 помер на місці події, тим самим ОСОБА_3 умисно протиправно заподіяв смерть іншій людині (потерпілому).
Обвинувачений ОСОБА_3 , допитаний під час судового розгляду, показав суду, що не визнає своєї провини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.115 КК України. Дату, час, місце події, знаряддя вчинення злочину, наслідки, що настали, визнає, що підтвердив під час допиту, проте вважає злочин нещасним випадком.
Так, обвинувачений зазначив, що не мав умислу на скоєння вбивства потерпілого ОСОБА_8 , адже під час здійснення пострілів його не бачив, вважав, що у приміщенні кухні нікого не було, зокрема, потерпілого, відповідно, цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 не визнає.
Обвинувачений надав свідчення, відповідно до яких він розпочав службу в ЗСУ добровольцем з вересня 2024 року, коли був зарахований до військової частини НОМЕР_2 , з січня 2025 року проходив службу на посаді стрільця у військовій частині НОМЕР_1 (посаду та звання визнає), при цьому, був у підпорядкуванні ОСОБА_10 , до виходу на бойові позиції, точної дати не пам?ятає, в часі перед датою події, він ОСОБА_11 не знав, на позиції між ними конфлікту не було. Перед поверненням до місця проживання у с.Трудооленівка Запорізької області, в районі с.Комишуваха, де військовослужбовці мешкали у житловому будинку, вони із ОСОБА_12 придбали на базі пляшку коньяку, вона перебувала у спільному пакеті. До будинку вони повернулись із ОСОБА_12 вночі о 23-35 напередодні події. Їх зустріли ОСОБА_13 та ОСОБА_14 (особа, свідчення якої відтворювали під час судового засідання, яку він впізнає), свідків до цього обвинувачений також не знав. ОСОБА_15 стверджує, що зайняв у кімнаті із ОСОБА_16 ліжко, перевзув берці на кросівки, оскільки берці були вологі. У будинку було дві кімнати, при цьому, кухню із кімнатою, де перебував ОСОБА_15 , відділяла одна створка (стулка) дверей. По прибуттю вони вчотирьох вийшли палити, після чого, зайшовши в будинок, поставили нагрівати воду. ОСОБА_15 спитав у свідка, чи є дві чарки, після чого ОСОБА_15 та ОСОБА_17 протягом 15-20 хвилин вживали спиртне на кухні за столом, придбане раніше, а саме пляшку коньяку, яка мала об?єм 0,7 л. Разом вони випили приблизно 150-200 мл на двох. Обвинувачений стверджує, що нічого не їв. Після цього ОСОБА_17 сказав йому, що «досить пити».
Будинок, відображений на слідчому експерименті за його участі та участі його захисника, як показав обвинувачений, дійсно є будинком, де відбулась подія. ОСОБА_15 стверджує, що після наведених вище подій ОСОБА_17 попрямував до своєї кімнати, а він - до своєї, випивши ще приблизно 100 мл коньяку. ОСОБА_15 повернувся до кімнати без пляшки коньяку, яка залишалась на кухні, після чого почав чистити закріплену за ним зброю - автомат АК 74, калібру 5,45 мм, оскільки підйом наступного дня мав бути раннім, при цьому, наголосив, що поводився зі зброєю недбало. Коли він, стоячи, чистив автомат, що перебував в лівій руці, - тримав верхню кришку. Автомат був не роззброєний, запобіжник - відкритий, а магазин приєднаний до зброї, відповідно, набій перебував у патроннику. В цей час раптово відбувся постріл, оскільки обвинувачений натиснув на спусковий гачок. Чи пересмикував затвор, він не пам?ятає. Напрям пострілу був між дверями кухні, які були відчинені, та стіною, при цьому, автомат спрямований в напрямку підлоги. Вважає, що із-за віддачі, оскільки його руки були розслаблені під час чистки, постріл прийшовся в ділянку грудей. При цьому, ОСОБА_15 перебував ближче до своєї кімнати, а в кухні ані ОСОБА_11 , ані іншої особи не було, відповідно, оскільки за стулкою дверей нікого не бачив, він не допускав, що ОСОБА_17 перебуває там. Свідка ОСОБА_18 ОСОБА_15 не бачив ані під час чистки зброї, ані під час здійснення пострілів. 
Обвинувачений на запитання прокурора пояснив, що автомат був у положенні одиночного вогню, правила поводження зі зброєю знає. Крім того, на запитання прокурора він пояснив, що після мобілізації навчався на пулеметчика, із техніко-тактичними характеристиками автомату АК-74 та правилами поводження зі зброєю обізнаний.
Відповідно до показів обвинуваченого, все відбулось дуже швидко, він не може пояснити яким чином. ОСОБА_3 стверджує, що здійснив два постріли у режимі одиночних пострілів. Автомат не падав, але обвинувачений вважає, що він старий, іноді заклинював, не встиг його полагодити.
Коли після здійснення пострілів ОСОБА_3 підійшов до кухні, він побачив другого побратима ( ОСОБА_19 ) при виході, та ОСОБА_8 , який лежав на підлозі на боку між кімнатою ОСОБА_20 та кухнею. Він нічого не казав, був непритомний, не дихав. Обвинувачений нецензурно висловився в свій бік. Тіло потерпілого не перевертав. Після цього обвинувачений вийшов на вулицю, перебував там один, біля кустів та пня поряд з будинком, чекав своїх, не ховався. При цьому, він мав при собі автомат, чи роззброїв його, - не пам?ятає, в голові був туман. 
ОСОБА_3 допомоги потерпілому не надавав, адже подумав, що потерпілий - « ОСОБА_21 ». Після цього прибуло тридцять військовослужбовців його частини (кількість рахував), вони його роззброїли, зняли верхній одяг та прив?язали, поліція прибула приблизно за 7 годин.
Крім того, автомат № НОМЕР_3 , 1988 р.в., як підтвердив ОСОБА_3 , з якого здійснено постріли, закріплений за ним, кому належить інший автомат, що був предметом експертного дослідження, - не знає.
На запитання суду щодо змісту слідчого експерименту (із цитуванням), обвинувачений підтвердив, що відтворював всі події під час слідчої дії, як це і було, конфлікт між ним та потерпілим дійсно був.
ОСОБА_3 щодо скоєного злочину шкодує, зазначає, що скоїв гріх, «так вийшло, це війна» має намір продовжувати військову службу, відносно долі речових доказів обвинувачений не висловився.
Потерпіла ОСОБА_9 показала суду, що потерпілий ОСОБА_17 є її рідним братом, який був підтримкою та опорою для неї та батьків. ОСОБА_17 до початку вторгнення РФ на територію України мешкав у м.Солідар Донецької області, двічі був депутатом міської ради, вів активний спосіб життя, зокрема, займався волейболом, брав участь у змаганнях, в певний період працював у військовій частині, займався волонтерством. ОСОБА_17 мав право не служити, був заброньований, проте все одно вступив до лав ЗСУ після переїзду до м.Черкаси як внутрішньо переміщена особа. Після скоєння вбивства брата матір зателефонувала потерпілій, повідомила про дзвінок з військомату з приводу того, що ОСОБА_17 загинув. Потерпіла вважала це помилкою, крім того, сім?я думала, що він служив в артилерії і лише після смерті дізналась про те, що ОСОБА_17 перейшов до стрілецької роти, при цьому, він був на посаді командира відділення. Напередодні події ОСОБА_17 телефонував батькам, повідомив, що відділення під його командуванням успішно виконало завдання, всі живі та здорові, був у піднесеному емоційному стані, радів, не дивлячись на те, що під час виконання бойового завдання було складно. Також він сказав, що за дві години вирушить у напрямку міста, наглядає за особовим складом. 
Потерпіла висловлює неймовірний жаль з приводу того, що її брат вижив на полі бою, але не зміг захистити себе. Вона розуміла ймовірність загибелі під час виконання завдань військової служби, але ніхто не був готовий до смерті у такий спосіб. 
Окремо потерпіла наголосила, що і приїзд до батьків, горе яких вона бачила, і процес впізнання брата, поховання зумовили надважкі емоційні хвилювання. 
Потерпіла вважає скоєний злочин, будучи ознайомленою із матеріалами кримінального провадження, результатом зухвальства ОСОБА_20 та його злоби, при цьому, про жодні конфлікти у військовій частині або проблемні ситуації із особовим складом ОСОБА_17 їй не повідомляв. Скоївши цей злочин, як вважає ОСОБА_22 , обвинувачений спаплюжив честь військовослужбовця. 
Окремо наголошено й на тому, що ОСОБА_15 перевернув ногою тіло ОСОБА_11 після скоєного та коментував злочин, що видно з матеріалів справи. 
Потерпіла наголосила, що брат був справедливою та життєрадісною людиною, завжди за людей, його смерть є непоправною втратою для всієї родини, тому вона підтримує заявлений цивільний позов. 
Свідок ОСОБА_23 показав суду, що має звання молодшого сержанта, проходить військову службу у НОМЕР_4 окремому розвідувальному батальйоні ( НОМЕР_1 ). Свідок на час події був на посаді гранатометника 1 роти, рядовим. З березня 2025 року він служив разом з ОСОБА_12 який був сержантом, командиром відділення у військовій частині НОМЕР_1 , пізніше із ним розпочав службу і ОСОБА_24 . Свідок та ОСОБА_15 були у підлеглості ОСОБА_25 . 
На час події поза бойових завдань, вони із ОСОБА_12 , іншими військовослужбовцями проживали у с.Трудооленівка Запорізької області. Про існування конфліктів між обвинуваченим та потерпілим йому не відомо, їх не було. ОСОБА_15 спиртними напоями не зловживав, міг випити, після чого виявляв агресивність, проте конфліктим не був. 
Так, ближче до ночі 03.04.2025 ОСОБА_17 та ОСОБА_15 прибули з бойових позицій до вказаного місця проживання. Вони розподілились по кімнатам. Свідок ОСОБА_14 мав відпочивати в одній кімнаті із ОСОБА_12 , а ОСОБА_15 - з ОСОБА_16 . Після опівночі вони вчотирьох вийшли до прибудови палити, повернулись до будинку, обговорювали події. ОСОБА_15 спитав, чи є чарки, на запитання свідка про причину запитання, він дістав пляшку коньяку. Свідок та ОСОБА_14 розішлись по кімнатах відпочивати. 
У будинку відповідно до показів свідка була кухня, яка була розташована посередині двох кімнати. При цьому, між кімнатою, де перебував свідок ОСОБА_13 та мав відпочивати ОСОБА_15 , та кухнею були двері (одна стулка), а між кухнею та іншою кімнатою, ймовірно, шторка. 
Протягом 10-15 хвилин ОСОБА_15 та ОСОБА_17 на кухні їли та пили, після чого ОСОБА_17 сказав ОСОБА_26 , що «досить» і «пора спати». ОСОБА_15 прийшов до кімнати, де перебував свідок, із пляшкою коньяку, об?ємом 0,5-0,7 л, в якій ще залишався напій, продовжив пити. Свідок був в навушниках, проте гучність була встановлена мінімальна, тому він все добре чув, адже події відбувались досить гучно, що свідок уточнив на запитання суду.
ОСОБА_17 через 15-20 хвилин зайшов до кімнати та не давав можливості ОСОБА_26 продовжувати вживати коньяк, погрожував відібрати пляшку. Коли він вдруге повернувся то почав вимагати віддати пляшку, це було за 5-7 хвилин. ОСОБА_15 не реагував, сидів на ліжку та вживав спиртне, в цей час ОСОБА_17 підійшов до ліжка, де був ОСОБА_15 та відібрав пляшку коньяку, пішов на кухню, погрожуючи, що позбудеться коньяку (виллє її).
ОСОБА_15 двічі крикнув «віддай», потім взяв з ліжка у своїй кімнаті автомат АК 74, закріплений за ним, при цьому, як показав свідок, зброя завжди мала бути поряд із військовослужбовцями «напоготові». 
ОСОБА_17 , який був на кухні, побачив, що ОСОБА_15 прямує до нього із автоматом до кухні, зачинив стулку дверей, закриваючись від ОСОБА_20 та сховавшись за дверями. ОСОБА_15 , як показав свідок, знав, що на кухні перебуває тільки ОСОБА_17 ОСОБА_15 здійснив одиночний постріл в бік дверей, орієнтовно в район грудей, якщо рахувати, що за дверями був ОСОБА_27 . Потерпілий намагався ухилитись, взявши стул (табурет) щоб завадити ОСОБА_28 . ОСОБА_15 здійснив крок назад в кімнату, здійснив другий постріл, потім ще один в бік дверей. Загалом ОСОБА_15 відійшов в бік кімнати на відстань 1-2 метрів, роблячи кроки. Постріли він здійснював не прицільно, тримав автомат біля бедра, але спрямовував в напрямку дверей кухні. Свідок, перебуваючи на ліжку, побачив, що ОСОБА_17 упав, адже стулка дверей при цьому відчинилась, потім потерпілий повз на животі в напрямку іншої кімнати, в цей час до нього підбіг ОСОБА_29 . Коли ОСОБА_17 повз ОСОБА_15 йшов поряд із ним, тримаючи автомат. Потерпілий хрипів, над ним стояв ОСОБА_15 та кричав щось, сказав «готовий», зі злобою дивився на нього. 
Свідок також зазначив, що ОСОБА_15 перед першим пострілом передсмикував затвор, в потерпілого влучила 1 куля, при цьому, потерпілий впав після другого пострілу. Можливо, що куля після третього пострілу в стіну увійшла, один набій увійшов в двері. Час між пострілами був незначним, приблизно 1-1,5 секунди. Свідок додав, що після цього він побіг до командира, до будинку не повертався, а через 5-7 хвилин до командира також прибіг ОСОБА_29 . На запитання прокурора свідок пояснив, що з часу, коли обвинувачений із потерпілим сиділи разом на кухні за столом до пострілів пройшло 30-40 хвилин. Чи торкався ОСОБА_15 потерпілого ОСОБА_23 не бачив, а також не чув щоб ОСОБА_15 погрожував комусь та перезаряджав автомат після скоєного, оскільки побіг до командира.
На виконання ч.4 ст.315 КПК України судом під час підготовчого судового засідання роз`яснено обвинуваченому право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього колегіально судом у складі трьох суддів, враховуючи санкцію ч.1 ст.115 КК України. Обвинувачений не скористався своїм правом на розгляд кримінального провадження стосовно нього колегіально судом у складі трьох суддів, про що повідомив під час підготовчого судового засідання 15.10.2025, що відображено в ухвалі суду про призначення судового розгляду від 15.10.2025.
Зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створюючи необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд під час розгляду провадження всебічно сприяв змагальності сторін, які мали можливість самостійно обстоювати їхні правові позиції, права, свободи, захищати законні інтереси, передбачені КПК України, відповідно, сторони не були позбавлені права та можливості подавати до суду речі, документи, інші докази, заявляти клопотання, а також реалізувати інші права.
Судом визначено порядок дослідження доказів у даному провадження з урахуванням позиції обвинуваченого з приводу своєї невинуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. Так, відповідно до встановленого порядку судового розгляду кримінального провадження, зміненого під час розгляду справи, судом досліджено визначений обсяг доказів, а саме, надані стороною обвинувачення письмові докази, матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, здійснено допит потерпілої, свідка, відтворено покази другого свідка, допит якого під час досудового розслідування здійснювався із застосуванням відеозапису, допитано обвинуваченого. Від огляду речових доказів сторона захисту відмовилась, що зумовило зміну порядку дослідження.
Суд зауважує, що після оголошення короткого викладу обвинувального акту обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні за участю захисника повідомив суду, що висунуте обвинувачення йому зрозуміле, вину він не визнає, буде давати показання щодо пред`явленого обвинувачення, обізнаний щодо свого права відмовитися від надання свідчень проти себе та членів своєї сім`ї.
Відповідно до статті 3 Загальної Декларації прав людини кожна людина має право на життя, свободу та особисту недоторканність. Згідно з положеннями статті 6 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права та статті 2 Конвенції по захист прав людини і основоположних свобод право на життя є невід`ємним правом людини, яке охороняється законом. Наведені положення міжнародних правових стандартів мають універсальний характер і відображені в Конституції України. 
Так, статтею 3 Конституції України закріплено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статті 27 Конституції України кожна людина має невід`ємне право на життя, ніхто не може бути свавільно позбавлений життя, а обов`язок держави - захищати життя людини. Формою державного захисту життя та особистої недоторканності людини є встановлення кримінальної відповідальності за злочини проти життя і здоров`я. В цьому контексті право на життя вважається порушеним у разі позбавлення життя.
Пунктом 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Вказане положення становить підґрунтя для регламентації цього принципу в національному законодавстві.
Згідно із ч.1 ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Зазначений конституційний принцип презумпції невинуватості закріплено приписами ч.2 ст.2 КК України, а також відображено у кримінальному процесуальному законі ( ст.7, ч.1 ст.17 КПК України). Отже, згідно з чинним законодавством винуватість особи може бути встановлено лише обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Обвинувальний вирок може бути ухвалений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Так, будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, має бути спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів.
Тобто, дотримуючись засади змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст.92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме ? винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Згідно з приписами ст.94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору їх достатності та взаємозв`язку. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
За змістом ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтями 22, 26 КПК України закріплено засади змагальності сторін і диспозитивності. За змістом вказаних засад сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. При цьому суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України у разі визнання особи винуватою, у вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Так, під час розгляду кримінального провадження судом встановлено, що на підставі заяви власника домоволодіння від 04.04.2025 проведено огляд місця події - будинку АДРЕСА_3 . Так, за даними протокола огляду місця події, складеного старшим слідчим СВ відділення поліції №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області від 04.04.2025, в присутності понятих тощо, виявлено та вилучено дві чарки металеві з кімнати №2 (зі столу), змиви РБК з контролем до нього (з підлоги кімнати №2 та №3), скляну пляшку з написом «legend of armenia» об?ємом 1 л, куртку та кепку (на подвір?ї забудинком), змиви з кістей рук трупа ОСОБА_8 , 3 предмети, схожі на гільзи (з кімнати №4, 2 - з ліжка ОСОБА_3 , 1 - з підлоги біля ліжка)), предмет, схожий на кулю (зі стіни кімнати №4), а також на подвір?ї за будинком - два предмети, схожі на автомат АК-74 № НОМЕР_5 та № НОМЕР_6 (на землі), два предмети, схожі на магазин, 30 та 26 предметів, схожих на патрони (набої), мобільний телефон «Redmi» у корпусі чорного кольору. Дані предмети та речі визнані речовими доказами згідно з постановою слідчої СВ відділення поліції №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_30 від 04.04.2025.
Так, з протокола видно, що суміжна із коридором кімната, приблизно розміром 5м на 4,5м, використовується як кухня та є центральною в будинку, з якої мається вихід до санвузлу, кімнат №3 та №4. На час огляду у кім. N2 справа під вікном знаходиться кухонний стіл, на якому знаходяться ПЕТ пляшки з безалкогольними напоями, консервами, чарками та залишками їжі. При огляді кім. N2 з вказаного столу вилучено дві металеві чарки, які запаковано до картонної коробки. Біля столу, з боку входу із кім. N2 до кім. N4 на відстані приблизно 10 см від міжкімнатних дверей на підлозі кім. N2 виявлено нашарування РБК у вигляді крапель, які розміщені ланцюжком вздовж столу, протяжністю приблизно 30 см. Зроблено змив вищевказаного РБК, який разом з контролем запаковано до паперового конверту. З кім.N2 мається вхід до кім. N 4, який розташовується між кухонним столом та твердопаливною піччю. При цьому, вказаний дверний отвір на момент огляду має одну створку (стулку), двостворчастих дверей (ліву). Вказана стулка дерев?яна, у верхній частині мається скло, яке пофарбоване разом із стулкою фарбою білого кольору. При огляді вказаної стулки двері на відстані приблизно 16 см від лутки зліва та на висоті приблизно 115 см від підлоги у склі виявлено отвір розміром (діаметром) приблизно 12 мм, навколо якого мається пошкодження скла у вигляді осколу округленої форми розміром 2 х 3 см. У стіні кім. N2, де розташована твердопаливна піч, мається дверний отвір без дверей до кім. N3. 
При огляді кім. N3 встановлено, що її розміри, приблизно 7х3 м, поруч з диванами на підлозі у кімнаті N3 знаходяться наплічники та тканеві сумки з особистим майном військовослужбовців. Під час ОМП виявлено, що на підлозі у дверному отворі між кім. N2 та кім. N3 в положенні лежачи на спині обличчям вліво догори виявлено труп ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Верхні кінцівки зігнуті в ліктьових суглобах та знаходяться на передній поверхні грудної клітки. Права нижня кінцівка видовжена вздовж осі тулубу, ліва незначно зігнута в колінному суглобі та підведена до тулубу. На трупі одягнено: кофта флісова зеленого кольору, футболка бавовняна зелена, штани трикотажні камуфляжні в шлейках, тканинний пояс камуфляжний, підштанники бавовняні зелені, труси бавовняні зелені, шкарпетки шерстяні зелені, чоботи воєнні замшево-тканинні зелені. Трупне закликання добре виражена у всіх групах м?язів, трупні плями блідо-синюшні розташовуються на задньо-бічних поверхнях тулубу. Верхній одяг зліва просякнутий темно-червоною рідкою кров?ю. Ушкодження: на передній поверхні грудної клітки, по лівій передній паховій лінії між 4 та 5 ребрами неправильно округлої форми рана розмірами приблизно 2х1,5 мм рана, проникає в плевральну порожнину. О 10:18 год. із лівого ока відібрано 1 мм склистого тіла. На одязі маються пошкодження. Поруч з трупом, а саме біля голови виявлена калюжа та підтьоки рідкої РБК. Під час ОМП проведено змиви з рук трупа, які запаковані до паперового конверту, а також біля голови трупа з калюжі виконано змив РБК, який разом з контролем запаковано до паперового конверту. 
При огляді кім. N4 встановлено, що вона має розмір приблизно 4,70 х 4 м, використовується, як спальна кімната. Під час її огляду на ліжку, на відстані приблизно 1 м від стіни та приблизно 2 м на відстані від дверного отвору наліво, виявлено два предмети, схожі на гільзи 5,45 м з маркуванням 60 89; N?70 5,45?39. Крім того, на підлозі поряд з вказаним ліжком на відстані приблизно 2,17 м від стіни зліва та приблизно 2,17 м від лутки дверей вліво виявлено предмет, схожий на гільзу з маркуванням 70 5,45?39. Дані предмети вилучені та упаковані. На стіні зліва від вхідних дверей на відстані, приблизно 13 см (від лутки) та на відстані, приблизно 15 см від полу виявлено отвір діаметром, близько 6 мм. На тій же самій стіні нижче, а саме на відстані, приблизно 17,5 см від лутки зліва, та 71,5 см від полу виявлено отвір діаметром, приблизно 1 см. З метою пошуку куль у вказаній стіні буде проводитись збільшення отворів. Крім того, на полімерному пакеті синього кольору натягнутому на стіні, теж виявлено наскрізне пошкодження округлої форми. З нижнього отвору виявлено металевий фрагмент деформованої кулі. Предмет, схожий на кулю, вилучено та упаковано до паперового конверту. 
Під час більш детального поглиблення в стіну, до кім. N2 на дверях (на склі) виявлено пошкодження діаметром 5х4 мм у вигляді сколу, на висоті від підлоги, близько 160 см.
Крім того, як видно з протоколу, під час огляду на подвір?ї за житловим будинком у Південно-Західній стороні мається ділянка, яка поросла бур?яном на всій площі, на якій на відстані приблизно 3,58 м від стіни будинку та 60 см від паркану домоволодіння справа на ґрунті, вкритому бур?яном, мається пляшка з написом «Legend of armenia» об?ємом 1 л, в якій містяться залишки рідини коричневого кольору, яка з місця події вилучена та запакована до картонної коробки. Поряд з пляшкою на відстані, приблизно 5 м, 12 см від будинку під парканом виявлена куртка світло-коричневого кольору та бронежилет, камуфльована кепка. Вищевказана куртка та кепка вилучені та запаковані до картонної коробки. На відстані, приблизно 3,30 м від паркану справа, та приблизно 5 м від сітки будинку на ґрунті виявлено 2 предмети, схожі на автомати АК-74 з наплічники ременями, а саме: на прикладі мається напис білим кольором «ОСОБА_58», із маркуванням «НОМЕР_5». Запобіжник не перебуває в положенні запобігання, в патроннику наявний 1 патрон (набій). Під час огляду з предмету схожого на автомат, від?єднано магазин та проведено розряджання зброї та виявлено 29 набоїв. Загальна кількість набоїв 30 од. калібру 5,45 мм з маркуванням 60 85. Вказані набої запаковані до паперового конверту та разом з предметом схожим на автомат з наплічним ременем та від?єднаним магазином упаковано до картонного згортку. Поруч з першим предметом, схожим на автомат, знаходиться другий предмет, схожий на автомат АК-74 НОМЕР_18 з ремінцем. При огляді автомату в патроннику виявлено один предмет, схожий на набій калібру 5,45 мм. При від?єднанні магазину та огляду виявлено при розряджанні 25 предметів, схожих на набої. Загальна кількість становить 26 шт., калібру 5,45 мм з маркуванням 1) 2 од. - 3 85, 2) 1 од.- 17 68, 3) 1 од. - 270 82, 4) 4 од. - 60 89, 5) 18 од. - 70 5,45 ?39. Вказані набої запаковано до паперового конверту та разом з предметом, схожим на автомат з надплічним ременем та від?єднаним магазином упаковано до картонного згортку.
Під час ОМП також встановлено, що після перейменування назва АДРЕСА_4 . Зауважень до протоколу не надходило.
Так, враховуючи досліджений протокол із відеозаписом, відтвореним під час розгляду справи, беручи до уваги покази обвинуваченого, свідка, що не суперечать один одному, суд зауважує, що кімната №4 є кімнатою, в якій мали відпочивали ОСОБА_3 та ОСОБА_23 , де розташовувалось ліжко обвинуваченого, його особисті речі, а кімната №3 - розташована за кухнею, на перетині якої з кухнею (кімнатою №2) знайдено труп ОСОБА_8 , при цьому, між ними двері відсутні, а вихід закривається за допомогою шторки (ковдри).
Згідно з постановою слідчої СВ відділення поліції №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_31 від 22.05.2025 постановлено правильним вважати наведене у постанові маркування автомату АК-74, вилученого під час огляду місця події: НОМЕР_20.
Згідно з ухвалою слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 07.04.2025 у справі № 314/1618/25, пр.1-кс/314/414/2025 надано дозвіл на проведення огляду території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , з метою виявлення і фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, а також виявлення та вилучення знаряддя вчинення злочину та інших речових доказів, які знаходяться на території домоволодіння, та можуть мати значення для кримінального провадження. Крім того, відповідно до ухвали слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 08.04.2025 у справі № 314/1618/25, пр.1-кс/314/416/2025 на вилучені речі та предмети, вказані вище, накладено арешт.
Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №20 від 20.01.2025 ОСОБА_8 зараховано до списків особового складу даної частини на посаду командира 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти з 20.01.2025. Також у матеріалах справи наявна копія військового квитка потерпілого НОМЕР_7 , відомості щодо проходження військової служби у якому відповідають витягу з наказу. 
За даними лікарського свідоцтва про смерть №110 від 04.04.2025, довідки про причину смерті до форми 106/о смерть ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , настала ІНФОРМАЦІЯ_4 у АДРЕСА_3 від одиночного вогнепального кульового поранення грудної клітки та живота з ушкодженням внутрішніх органів. 
Згідно з протоколом огляду місця події, складеним слідчим СВ відділення поліції №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_32 від 04.04.2025, за участі понятих та інших учасників слідчої дії, її проведено в приміщенні Вільнянського міськрайонного відділення СМЕ КУ «ЗОБ СМЕ» ЗОР у м.Вільнянську по вул.Гнаровського, буд.6. Встановлено, що при розтині трупу ОСОБА_8 у внутрішніх органах (правій долі печінки) виявлено металевий предмет, ймовірно, куля, з деформацією передньої частини розмірами орієнтовно 1*0,5 см, яку вилучено та запаковано. Даний предмет визнаний речовим доказом згідно з постановою слідчої СВ відділення поліції №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_30 від 14.04.2025, крім того, відповідно до ухвали слідчої судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 16.04.2025 у справі № 314/1618/25, пр.1-кс/314/456/2025 на неї накладено арешт.
Встановлюючи обставини та причини смерті військовослужбовця ОСОБА_8 , суд враховує, що під час досудового розслідування проведено судово-медичну експертизу трупу потерпілого. Так, за даними висновка експерта КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ЗОР №110 від 04.04.2025, довжина тіла 181 см. На підставі даних судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_33 , 1986 р.н., результатів лабораторних та інструментальних методів дослідження, а також з огляду на обставини випадку, експерт дійшов таких підсумків:
Причиною смерті гр-на ОСОБА_8 стало одиночне сліпе вогнепальне кульове поранення грудної клітки та живота з ушкодженням внутрішніх органів та кісток скелету, що ускладнилося розвитком шоку (геморагічного та травматичного).
На шок (геморагічний та травматичний) у гр-на ОСОБА_8 вказують: лівосторонній гемопневмоторакс (виявлення вільного повітря та близько 2500,0 мл згустків та рідкої крові в лівій плевральній порожнині), гемоперикард (виявлення близько 10,0 мл крові в порожнині серцевої сорочки), гемоперитонеум (виявлення близько 100,0 мл крові в черевній порожнині); повнокров?я головного мозку, периваскулярні крововиливи; нерівномірне кровонаповнення серця, спазм артерій, вогнищева фрагментація кардіоміоцитів; венозне повнокров?я нирки; сліди рідкої крові в порожнинах серця та великих судинах; острівцеві та бліді трупні плями.
При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження: одиночне сліпе вогнепальне кульове поранення грудної клітки та живота, проникаюче в ліву плевральну та черевну порожнини, з локалізацією шкіряної вхідної рани в проекції 5-го міжреберного проміжку по лівій передній пахвовій лінії, з ушкодженням по ходу ранового каналу: м?яких тканин, пристінкової плеври лівої половини грудної клітки та крововиливами тут, багатоуламковим переломом 5-го ребра по лівій передній пахвовій лінії лінії; ушкодженням серцевої сорочки та частковим руйнуванням серця; інфільтруючими крововиливами в клітковині переднього та заднього середостіння; ушкодженням правого куполу діафрагми та правої частки печінки.
З огляду на морфологічні характеристики, про вогнепальний характер поранень грудної клітки та живота у ОСОБА_8 свідчать:
- виявлення на передній поверхні грудної клітки, на рівні 5-го міжреберного проміжку по лівій передній пахвовій лінії неправильно-овальної форми рани, розмірами 1,2?1,0 см; краї рани нерівні, дрібнофестончаті з множинними дрібними радіальними надривами та розривами (довжиною від 1,0 до 3,5 мм); при спробі зіставити краї рани, шкіра навколо збирається в складку; краї рани кільцеподібно зсаднені на ширину до 0,3 см; навколо рани також виявлений неправильно-овальної форми, синюшно-багряний синець, діаметром до 3,5 см; рана продовжується вглиб рановим каналом та проникає в ліву плевральну порожнину; при перевертанні трупу з рани виділяється велика кількість темно-червоної, рідкої крові;
- виявленням ранового каналу, який йде в напрямку ззаду наперед, зліва направо та зверху вниз; довжиною близько 24,0-26,0 см (враховуючи рухливість стінки грудної клітки);
- виявленням в тканині печінки деформованого, невизначеної форми, продовгуватого, твердого стороннього тіла, виконаного з блискучого сіруватого металу (кулі), розмірами близько 1,2?0,5 см.
При цьому, суд зауважує, що захисник під час дослідження доказів наголошував на тому, що вихідного отвору на спині потерпілого немає. Так, з огляду на висновки експерта, суд вважає технічною помилкою зазначення про напрямок ранового каналу «ззаду наперед», враховуючи дані висновку, зокрема, дослідницької частини, а також протокола огляду місця події від 04.04.2025. При описі ушкодження експертом чітко та неодноразово зазначено, що воно розташовано на передній поверхні грудної клітки, як і в резолютивній частині висновку. Також експерт вказав, що рана продовжується вглиб рановим каналом, при цьому, під час дослідження здійснювалась ревізія рани передньої поверхні лівої половини грудної клітки інших ушкоджень не виявлено. Дані обставини враховуються судом під час встановлення фактичних обставин події злочину.
Далі, з висновку, як вказано експертом, - форма і розміри вхідної рани, морфологічна характеристика уламкового перелому 5 ребра, ушкодженням м?яких тканин та внутрішніх органів, виявленням стороннього тіла (кулі) в тканині печінки - дають підставу висловитися про кульовий характер поранення.
За даними судово-медичного дослідження, як вказує експерт у резолютивній частині висновку, - у відділенні судово-медичної криміналістики КУ «Запорізьке обласне бюро СМЕ» ЗОР, встановлено: рана на клапті шкіри із лівої половини грудної клітки, від трупа ОСОБА_8 , утворилася від дії тупого предмету з різко обмеженою травмуючою поверхнею. Зважаючи на обставини справи, а також наявність зсаднення навколо ушкодження, не виключається можливість того, що дана рана може бути вхідною вогнепальною і могла утворитись від дії моно снаряду, яким могла бути куля.
В даному випадку, при дослідженні, була виявлена недостатня кількість чинників, які загалом повинні були б бути на вхідних ранах для достеменного встановлення дистанції пострілу.
На відбитках з зовнішньої поверхні клаптя шкіри забарвлення, характерного для сполук міді, свинцю, нікелю, кобальту, залізі та інших металів не виявлено. Проте не виключається, що в наданому об?єкті дослідження можуть бути наявні сполуки інших металів (в тому числі і наведених, у дуже низьких концентраціях), у вигляді хімічних з?єднань, що не виявляються використовуваними аналітичними методами, або не можуть бути виявлені існуючими методиками, через відсутність необхідного устаткування (ренгенфлюоресцентний спектрометр).
Одиночне сліпе вогнепальне кульове поранення грудної клітки та живота у ОСОБА_8 з ушкодженням внутрішніх органів та кісток скелету, яке ускладнились розвитком небезпечного для життя стану - шоку, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження; перебуває в прямому причинному зв?язку з настанням смерті (згідно діючих «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджені наказом МОЗ України, від 17.01.1995 р. N6).
З огляду на морфологічні характеристики поранення, наявність ознак зовнішньої кровотечі, а також на дані судово-медичного дослідження м?яких тканин з ділянок ушкодження, проведеному у відділенні судово-медичної гістології - одиночне сліпе вогнепальне кульове поранення грудної клітки та живота ОСОБА_8 утворились зажиттєво, безпосередньо перед настанням смерті.
Експерт також виснував, що, враховуючі морфологічні характеристики поранення, наявність часткового руйнування серця та скупчення крові в порожнинах тіла, дані судово-гістологічного дослідження, - з отриманими пораненнями гр-н ОСОБА_8 жив короткий проміжок часу, який обчислюється секундами-десятком секунд. Вчинення активних дій (самостійно пересуватись, кричати, звати на допомогу) гр-ном ОСОБА_8 в зазначений проміжок часу, за умови збереження у нього свідомості, після заподіяння йому поранення, не виключається. Будь-яких інших тілесних ушкоджень не виявлено, зокрема, які могли бути спричинені при ударах руками, обутими ногами або іншими предметами.
При судово-медичному дослідженні одягу виявлені наскрізні пошкодження верхнього одягу, які розташовані в проекції вхідної рани на передньо-лівій поверхні грудної клітки трупу ОСОБА_8 , тобто, відповідають локалізації ушкодження.
Поранення в проекції передньо-лівої поверхні грудної клітки трупу ОСОБА_8 знаходиться в ділянці тіла, доступною для нанесення власною рукою, яка тримала вогнепальну зброю. Також експерт дійшов висновку про те, що в момент пострілу взаємне розташування того, хто стріляв і потерпілого практично не змінювалось - потерпілий був звернений до нападника (до дульного зрізу зброї) передньо-лівою поверхнею грудної клітки. Будь-яких посмертних тілесних ушкоджень не виявлено. Виявлені хронічні захворювання в причинному зв?язку з настанням смерті гр-на ОСОБА_8 не перебувають.
Суд зауважує, що при судово-медичному дослідженні крові від трупа ОСОБА_8 , проведеному у відділенні судово-медичної токсикології КУ «Запорізьке обласне бюро СМЕ» ЗОР, виявлений етиловий спирт в крові у концентрації - 3,2 %. У живих осіб зазначена концентрація етилового спирту, викликає алкогольне сп?яніння сильного ступеню. При цьому, при судово-медичній експертизі в шлунку трупа ОСОБА_8 виявлено близько 100,0 мл світло-коричневої, в?язкої, кашецеподібної рідини, з різким запахом алкоголю.
Судячи зі ступеню розвитку трупних явиш, з урахуванням причини смерті та умов, при яких знаходився труп до розтину, а також з огляду на дані спектрофотометричного дослідження рідини склистого тіла ока трупа, як видно з висновку, з часу настання смерті ОСОБА_8 до початку огляду трупа в морзі (04.04.2025 р о 10:18 годин), пройшло близько 8,5+-3 години, що відповідає фактичним обставинам, встановленим судом щодо орієнтовного часу настання смерті, з урахуванням показів учасників справи.
Як встановлено судом, ОСОБА_3 затримано 04.04.2025, що видно з протокола затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складеного старшим слідчим СВ відділення поліції №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_34 04.04.2025, у присутності понятих, за змістом якого зауважень від ОСОБА_3 не надходило. Під час затримання вилучено кофту та штани камуфльовані, пару кросівок тактичних, мобільний телефон «OPPO CPH1931», які визнані речовими доказами згідно з постановою про визнання речових доказів від 04.04.2025, винесеною слідчою СВ відділення поліції №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_35 від 04.04.2025.
Судом також досліджено протокол проведення слідчого експерименту, складений слідчим СВ відділення поліції №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_35 , із стенограмою, слідча дія проведена з дозволу власника житла (заява від 06.06.2025), що стороною захисту не спростовувалось. Під час слідчої дії брали участь підозрюваний ОСОБА_3 , його захисник адвокат ОСОБА_6 , яким роз`яснено їх процесуальні права та обов`язки. Слідчий експеримент проведено за місцем події з метою перевірки і уточнення показів ОСОБА_3 . Також під час слідчої дії брали участь, зокрема, поняті. Учасникам слідчої дії заздалегідь повідомлено про застосування технічних засобів фіксації, умови та порядок їх використання, як видно з протокола. 
В ході слідчого експерименту підозрюваний провів учасників слідчої дії до приміщення кухні будинку АДРЕСА_3 , де вони із ОСОБА_12 вживали 04.04.2025 після повернення з бойового завдання (після якого перевзувся у кросівки) спиртні напої, при цьому, ОСОБА_17 (командир) нецензурно висловлювався в його бік, казав, що досить вживати спиртне. Потерпілий за столом сидів ближче до виходу з кухні. ОСОБА_15 підвівся, пішов до сусідньої спальної кімнати, а потерпілий, перебуваючи в кухні, продовжував свої висловлювання. Наскільки він пам?ятає, ОСОБА_11 вже за столом не було, коли він вийшов з кухні. Не витримавши образи, ОСОБА_15 встав з ліжка, взяв закріплений за ним автомат АК-74 з приєднаним спорядженим магазином, який був біля ліжка, підійшовши до міжкімнатних дверей, дослав патрон до патроннику, здійснив з автомату два постріли у бік зачиненої частини дверей, вважаючи, що потерпілий відійшов вбік, а не перебуває за дверями. Про здійснення пострілів не попереджав. 
При цьому, ОСОБА_15 , відтворюючи події, встав у кімнаті навпроти міжкімнатних дверей (частина зачинена, друга - відсутня), на відстані приблизно 1,5 м, після чого, тримаючи обома руками автомат (макет), вказівний палець правої руки на спусковому гачку, спрямував ствол прямо, тримаючи в районі нижньої частини грудної клітини, показав, що здійснив два постріли одиночною стрільбою. В момент пострілів ОСОБА_11 на кухні не бачив, оскільки одна частина була зачинена, а через іншу частину вся кухня не проглядається, на чому наголосив ОСОБА_36 приміщення також зазначена зі слів захисника та понятих. Потім він побачив через відсутню частину дверей іншого військовослужбовця, запитав, що трапилось, але останній зник. 
Вийшовши до кухні, як показав ОСОБА_15 , він побачив ОСОБА_11 , який лежав на підлозі між кухнею та другою спальнею, без ознак життя, трупу не торкався. Він перевзувся, забрав недопиту пляшку коньяку, автомат, закріплений за ним, вийшов на задню частину подвір?я, наміру ховатись не мав, очікував. Під час слідчої дії підозрюваний вказав на місце, де перебував та був переданий працівникам поліції побратимами.
Суд зауважує, що вказане вище узгоджується із місцем виявлення пляшки «Armenian brandy із назвою legend of armenia» під час огляду місця події злочину 04.04.2025 (на подвір?ї біля будинка). 
При цьому, суд наголошує, що з приводу обставин вчинення злочину, які у допиті обвинуваченого суттєво відрізняються, на запитання під час допиту, із посиланням на дані протокола слідчого експеримента, обвинувачений логічних пояснень не надав.
ОСОБА_37 висловлено заперечення до протокола виключно в частині того, чи був на ньому бронежилет, що на висновки суду із врахуванням обставин справи не впливає.
Суд враховує висновки, здійснені Верховним Судом у постанові від 14.06.2023 у справі №573/1510/18, провадження №51-390 км 23, відповідно до яких нормативна модель слідчого експерименту передбачає безпосередню участь підозрюваного у проведенні дій, спрямованих на досягнення легітимної мети цієї слідчої дії, а саме у відтворенні дій, обстановки, обставин певної події, проведенні необхідних дослідів чи випробувань. Шляхами досягнення мети слідчого експерименту відповідно до положень ст. 240 КПК України є проведення слідчим, прокурором відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. Отримання від підозрюваного відомостей під час проведення слідчого експерименту (з дотриманням встановленого законом порядку) є складовою належної правової процедури цієї процесуальної дії, що разом з іншими її сутнісними компонентами дозволяє досягнути її мети і вирішити поставлені завдання. При цьому відомості, які надаються під час слідчої (розшукової) дії - слідчого експерименту, фіксуються у процесуальному документі - протоколі цієї слідчої дії та в подальшому досліджуються та оцінюються судом.
Згідно п.3 ч.2 ст.99 КПК України протоколи слідчих експериментів належать до документів та в розумінні ст.84 цього Кодексу є самостійним джерелом доказів, під час якого слідчий, прокурор не допитує особу, а лише перевіряє або уточнює певні відомості, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. В свою чергу показання особи є також самостійним джерелом доказів, порядок отримання яких встановлено ч.1 ст.95 КПК України. Таким чином, спираючись на зміст кримінальних процесуальних норм, передбачених статтями 23, 84, 95, 99, 103-105, 240 КПК України, як виснував Верховний Суд у даній постанові, показання і протокол слідчого експерименту є окремими самостійними процесуальними джерелами доказів, які суд оцінює за правилами ст. 94 КПК України. Така позиція Суду узгоджується з висновком, викладеним у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14.09.2020 у справі 740/3597/17, провадження № 51-6070 кмо19.
Крім того, суд зауважує, що за кримінальним процесуальним законом процедура проведення слідчого експерименту містить низку процесуальних гарантій, дотримання яких виключає обґрунтовані сумніви щодо правомірного отримання відомостей від суб`єкта за відсутності протиправного тиску на учасника кримінального провадження, за його волею та вільним волевиявленням, за умов усвідомлення ним права мовчати і не свідчити проти себе, забезпечення права на захист і правову допомогу, справедливості кримінального провадження в цілому. До системи таких гарантій належить також участь понятих, здійснення відеозапису слідчої (розшукової) дії, як складові судового контролю за дотриманням засад кримінального провадження, детальне і ґрунтовне роз`яснення прав та процесуальних наслідків участі особи в проведенні слідчого експерименту тощо. 
Щодо слідчого експерименту обвинувачений підтвердив, що під час даного експерименту самостійно відтворював обставини події щодо вчиненого злочину, хронологію подій, жодних порушень судом не встановлено.
Під час судового розгляду судом також досліджено висновок експерта №05-д від 06.06.2025 за результатами проведення додаткової судово-медичної експертизи, на підставі даних судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 , 1986 р.н., результатів лабораторних та інструментальних методів дослідження, а також з огляду на обставини випадку, експерт підсумував, що причиною смерті гр-на ОСОБА_8 стало одиночне сліпе вогнепальне кульове поранення грудної клітки та живота з ушкодженням внутрішніх органів та кісток скелету, що ускладнилося розвитком шоку (геморагічного та травматичного). Висновки щодо ознак, які вказують на наявність шокових явищ та виявлених тілесних ушкоджень відповідають первісному експертному дослідженню. 
Крім того, відповідно до висновку, при проведенні слідчого експерименту, ОСОБА_3 вказав, що він «встав з ліжка, взяв закріплений за ним автомат АК-74, до якого був приєднаний споряджений магазин та підійшовши до міжкімнатних дверей, дослав набій до патроннику, здійснив із свого автомату два постріли у бік зачиненої частини дверей...ствол спрямовано прямо, в районі нижньої частини грудної клітки, здійснив два постріли одиночною стрільбою... в момент пострілів із автомату в приміщенні кухні він не бачив ОСОБА_8 , оскільки одна частина міжкімнатних дверей за якими він стояв була зачинена...».
Таким чином, при співставленні даних судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 та даних «Протоколу проведення слідчого експерименту» з підозрюваним ОСОБА_3 , встановлено співпадіння за травматичним предметом (автомат) та за кількістю травматичних впливів (1). Суттєвих розбіжностей при цьому не виявлено.
При проведенні слідчого експерименту підозрюваний ОСОБА_3 не вказує зону травматичного впливу. Викладене вище може вказувати на можливість утворення тілесних ушкоджень виявлених при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_8 за обставин, зазначених підозрюваним ОСОБА_3 в «Протоколі проведення слідчого експерименту» 06.06.2025.
Також під час розгляду кримінального провадження судом досліджено протокол проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_16 із долученим відеозаписом.
Так, пройшовши до приміщення кухні (буд. АДРЕСА_3 ), свідок ОСОБА_23 вказав кімнату, в якій він проживає та в якій перебував на момент вчинення кримінального правопорушення. 03.04.2025, приблизно о 23:50 год. з бойового завдання повернулись ОСОБА_38 та ОСОБА_39 , після чого він разом з ОСОБА_40 допомогли їм занести речі, на що вказав свідок. ОСОБА_15 поклав на ліжко автомат та поряд із ним - власні речі. ОСОБА_15 запитав, де знаходяться чарки та попрохав їх, дістав зі свого рюкзаку, який знаходився в кімнаті, пляшку коньяку. При цьому, він та ОСОБА_41 розійшлись по кімнатам відпочивати, а ОСОБА_15 та ОСОБА_17 залишились в кухні, пили та їли, звернувши увагу, що міжкімнатні двері повністю не зачиняються (частина перебуває у справному стані, інша частина міжкімнатних дверей відсутня).
Свідок підтвердив, що орієнтовно о 01:00 год. 04.04.2025 між ОСОБА_37 та ОСОБА_12 відбулась сварка, коли ОСОБА_17 забрав пляшку коньяку у ОСОБА_20 , в ході сварки ОСОБА_15 підійшов до кухні (з відеозапису), двічі сказав «віддай», оскільки ОСОБА_17 забрав у нього пляшку коньяку, потім зайшов до кімнати (де перебував свідок ОСОБА_23 ), взяв з ліжка закріплений за ним автомат АК-74 та, дославши патрон до патронника, почав направляти ствол в бік ОСОБА_42 . Це побачив ОСОБА_17 , який справну частину дверей зачинив і почав її тримати. 
В цей час, як показав свідок, ОСОБА_15 підбіг в упор до дверей кухні та здійснив один постріл в бік ОСОБА_42 . Зазначені події відтворено під час слідчої дії за допомогою макета автомату. При цьому, свідок тримав автомат двома руками в районі нижньої частини грудної клітки, направив ствол в бік дверей та відобразив постріл. 
Далі, як видно з відеозапису, ОСОБА_17 взяв дерев?яну табуретку та, тримаючи двері, намагався через відсутні двері відбитись від ОСОБА_20 , після чого ОСОБА_15 зробив крок назад та здійснив ще постріл в сторону дверей, за якими знаходився ОСОБА_17 , ще крок назад та ще постріл, останній закричав й впав.
За допомогою макету автомату свідок відобразив положення ОСОБА_20 , а саме, в положенні стоячи, тримаючи макет автомата двома руками, на рівні грудей, звернутого в напрямку дверей. В цей час, як показав свідок, він підвівся та відійшов на безпечну відстань, оскільки ОСОБА_15 проводив хаотичні маніпуляції з автоматом. 
На заспокоєння свідка ОСОБА_15 не реагував, також, після пострілу відчинились міжкімнатні двері та стало помітно, як ОСОБА_17 повзе до сусідньої кімнати, в якій перебував ОСОБА_14 та залишав за собою сліди крові. ОСОБА_15 зайшов до кухні та йшов поряд з ОСОБА_12 зі зброєю (з відеозапису), щось казав. 
Далі свідок під час слідчої дії вийшов з будинку (вихід розташований на кухні, навпроти входу до другої кімнати, де був свідок ОСОБА_14 ) та попрямував до штабу за командиром. ОСОБА_14 залишився в будинку, тому подальші події йому не відомі.
Технічна описка, виявлена при дослідженні протокола в абзаці щодо фіксації слідчої дії на відеокамері не змінює висновків суду, адже містить характер технічної (у прізвищі свідка), крім того, свою участь під час експерименту свідок підтвердив під час допиту.
Під час досудового розслідування КУ «ЗОБ СМЕ» ЗОР проведено додаткову судово-медичну експертизу (висновок №06-Д від 23.06.2025) з урахування даних вищезазначеного експерименту зі свідком ОСОБА_16 . При співставленні даних судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 та даних протоколу проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_16 , встановлено співпадіння за травматичним предметом (автомат) та кількістю травматичних впливів (не менше одного), суттєвих розбіжностей не виявлено, зону травматичного впливу свідок під час слідчої дії не вказує. Викладене може вказувати на можливість утворення тілесних ушкоджень, виявлених під час судово-медичної експертизи трупа потерпілого, за обставин, зазначених свідком під час слідчої дії.
Крім того, під час проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_43 , як встановлено судом за даними протокола від 16.06.2024, а також дослідженого відеозапису, за участі понятих, слідча дія проводилась на місці події (скоєння злочину). Пройшовши до приміщення кухні, свідок вказав кімнату, де він проживав та де перебував під час скоєння злочину. Так, 03.04.2025 приблизно о 23-50 годині з бойового завдання повернулись ОСОБА_17 та ОСОБА_15 , яким він та ОСОБА_13 допомогли занести речі. Вони викурили по цигарці, свідки розійшлись по кімнатам. ОСОБА_17 та ОСОБА_15 перебували на кухні за столом. Свідок був на своєму ліжку, в навушниках, почувши два постріли приблизно о 01-00 годині вночі 04.04.2025, він підвівся з ліжка, відсунув штору, якою закрито вхід до кімнати із кухні, побачив ОСОБА_11 , який був поранений та перебував та підлозі на животі, хрипів. Сліди крові, як показав свідок, простягались до іншої кімнати. Крім того, вийшовши до кухні, він побачив ОСОБА_20 , який був з автоматом та перевернув ОСОБА_11 , сказавши: «готовий». Свідок сказав ОСОБА_44 , щоб він повідомив про подію командира, а також намагався надати ОСОБА_45 допомогу, але було запізно. ОСОБА_14 також вибіг з будинку та попрямував до командування.
Технічна описка, виявлена при дослідженні протокола в абзаці щодо фіксації слідчої дії на відеокамері не змінює висновків суду, адже містить характер технічної (у прізвищі свідка), крім того, покази узгоджені із показами з протокола допиту свідка ОСОБА_46 .
Зазначені протоколи слідчих експериментів прочитані учасниками слідчих дій, зокрема, понятими, підписані учасниками слідчої дії та особою, що складала вказаний протокол. Заяви, зауваження, доповнення не надходили. 
Згідно з відповіддю командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_47 від 09.03.2026 на запит прокурора ОСОБА_48 щодо забезпечення участі свідків повідомлено, що солдат ОСОБА_49 самовільно залишив військову частину 20.11.2025 (витяг з наказу №361 від 04.12.2025). Прокурор у зв?язку із наведеним пояснив, що його місце перебування невідомо, зокрема, за даними з ЄРДР.
Згідно з приписами ч.11 ст.615 КПК України показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.
Суд в цьому контексті зауважує, що ОСОБА_49 не був самовидцем події, враховуючи дані слідчого експерименту, тобто, не є ключовим свідком. Беручи до увагу ту обставину, що обвинувачений перебуває під вартою більше одного року, за період з листопада 2025 року місце перебування ОСОБА_43 не встановлено, на військову службу він не повернувся, суд вважав за можливе застосування приписів ч.11 ст.615 КПК України. Так, за клопотанням сторони обвинувачення, враховуючи заперечення сторони захисту, суд постановив ухвалу про зміну порядку дослідження доказів в частині допиту свідка ОСОБА_43 , дослідивши протокол допиту від 04.04.2025 та відтворивши відеозапис його допиту.
Так, свідок ОСОБА_49 під час допиту 04.04.2025 показав, що з 27.11.2024 проходить службу в лавах ЗСУ, 22.01.2025 потрапив до військової частини НОМЕР_1 , перебуває на посаді кулеметника, у званні солдат (1 рота ОМБ). Постійне місце дислокації частини було в АДРЕСА_3 . 03.04.2025, приблизно о 23-50 годині, з бойового завдання за місцем проживання повернулись побратими - ОСОБА_17 та ОСОБА_50 , в будинку також був свідок ОСОБА_13 ОСОБА_15 розмістився у кімнаті ОСОБА_18 , а ОСОБА_17 - в кімнаті ОСОБА_46 . Всі разом пішли палити, де свідок познайомився з ОСОБА_51 ОСОБА_12 свідок підтримував дружні відносини. ОСОБА_15 запропонував разом вечеряти, проте свідок відмовився та пішов відпочивати до своєї кімнати, а ОСОБА_13 - до своєї. Свідок через навушники дивився фільм на мобільному телефоні. У його кімнаті двері відсутні, було розвішано покривало (ковдра). Приблизно о 01-00 годині 04.04.2025 він почув декілька (два) постріли, піднявшись з ліжка, відкрив покривало та побачив ОСОБА_11 на порозі кімнати, лежачи на животі. Він почав хрипіти, побачив кров потерпілого, сліди якої простягались з кімнати ОСОБА_18 та ОСОБА_52 . Вийшовши з кімнати, він побачив ОСОБА_20 , який тримав автомат АК-74, кажучи: «я же казав, що це зроблю». Коли ОСОБА_53 не звертав увагу на ОСОБА_18 , він вибіг з будинку. ОСОБА_15 , підійшовши до ОСОБА_11 , перевернув його правою ногою з живота на спину, промовивши: «все, готов», після чого повернувся до своєї кімнати, почав заряджати автомат (свідок чув звук затвору). Свідок також вибіг з будинку та попрямував до командира, де вже був свідок ОСОБА_54 . 
Суд враховує, що місце проходження військової служби свідка ОСОБА_19 у військовій частині НОМЕР_1 на час події підтверджено засвідченою копією військового квитка НОМЕР_8 .
Також суд враховує, що за даними висновка експерта №СЕ-19/108-25/9943-Д від 08.05.2025 Запорізького НДЕКЦ МВС України за результатами проведення судової дактилоскопічної експертизи, - на поверхні однієї з чарок, вилучених під час огляду місця події (за місцем вчинення злочину) виявлено два сліди папілярних узорів рук, що залишені, відповідно, вказівним пальцем правої руки та великим пальцем лівої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім?я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також для даного дослідження надано другу чарку та пляшку зі скла з надписом «legend of armenia», на яких сліди, придатні для ідентифікації, не виявлено.
За даними висновка експерта №СЕ-19/108-25/9944-БЛ від 22.05.2025 Запорізького НДЕКЦ МВС України за результатами проведення комплексної судової балістичної експертизи, з мотивувальної частини: на лівому боку шийки прикладу автомату № НОМЕР_9 наявний фрагментарний рукописний напис « ОСОБА_55 », що дозволяє суду зробити висновок про його приналежність потерпілому (аркуш 13-14 дослідження). Даний автомат був знайдений на подвір?ї буля будинку разом із автоматом, закріпленим за ОСОБА_3 .
Також експерт виснував, що кожен наданий на дослідження предмет, схожий на автомат, є бойовою нарізною вогнепальною стрілецькою зброєю, а саме: - автоматом Калашникова зразка 1974 року (АК-74), калібру 5,45?39 мм (заводський серійний номер НОМЕР_9 ), виробництва СРСР, 1989 рік; автоматом Калашникова зразка 1974 року (АК-74), калібру 5,45?39 мм (заводський серійний номер НОМЕР_10 ), виробництва СРСР, 1988 рік. 
Суд на спростування тверджень сторони захисту (з показів обвинуваченого в суді), зауважує, що відповідно до дослідницької частини висновку надані на дослідження, зокрема, № НОМЕР_10 (закріплений за ОСОБА_3 , що ним визнається), основні частини та деталі автоматів розташовані на своїх штатних місцях, функціонують правильно, слідів переробки в конструкції не виявлено. Експерт також виснував, що надані на дослідження автомати виготовлені промисловим способом, придатні до стрільби, тобто, зауваження про некоректну роботу автомата, висловлені обвинуваченим, не знаходять свого підтвердження, при цьому, від огляду речових доказів сторона захисту відмовилась, про проведення додаткових досліджень не заявляла.
Крім того, як виснував експерт, надані на дослідження 56 предметів, схожих на патрони, є боєприпасами нарізної вогнепальної стрілецької зброї, з яких: - 38 предметів з маркуванням «60 85», «60 89», «3 85», «17 88» та «270 82» є бойовими проміжними патронами калібру 5,45?39 мм, промислового виробництва СРСР; - 18 предметів з маркуванням «N70 5,45?39» є бойовими проміжними патронами калібру 5,45?39 мм, промислового виробництва Швеції. Патрони виготовлені промисловим способом та придатні до стрільби.
Один наданий на дослідження предмет, схожий на кулю, є стріляною деформованою оболонкою кулі проміжного патрону калібру 5,45?39 мм, промислового виробництва. На поверхні наданої на дослідження оболонки кулі наявний ряд придатних для ідентифікації слідів від зброї, з якої вона була стріляна. Судячи зі слідової інформації надана на дослідження оболонка куля стріляна з наданого на дослідження автомату «АК-74» НОМЕР_11. 
Ця куля (деформована оболонка) вилучена з тіла потерпілого під час огляду місця події (у приміщенні СМЕ м.Вільнянськ), як вказано вище по тексту вироку. Таким чином, суд вважає доведеною ту обставину, що постріл в потерпілого здійснений саме зі зброї, закріпленої за ОСОБА_3 , що узгоджується із іншими доказами, зокрема, показами обвинуваченого, свідка, протоколів слідчих експериментів.
Другий наданий на дослідження металевий предмет, схожий на кулю, є осердям кулі проміжного патрону калібру 5,45?39 мм, промислового виробництва. На поверхні наданого осердя кулі відсутні сліди від зброї.
Надані на дослідження 3 предмети схожі на гільзи є складовими частинами бойових проміжних патронів калібру 5,45?39 мм, виробництва СРСР та Швеції, а саме стріляними, капсульованими гільзами. На їх поверхні наявний ряд придатних для ідентифікації слідів від зброї, з якої вони були стріляні. Судячи з слідової інформації надані на дослідження 3 гільзи стріляні з наданого на дослідження автомату «АК-74» НОМЕР_11 . 
Таким чином, беручи до уваги кількість знайдених гільз, що ідентифіковані як стріляні саме з автомату «АК-74» НОМЕР_11, суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 за встановлених судом обставин здійснено із вказаної вище автоматичної зброї не менше трьох одиночних пострілів, один з яких влучив в потерпілого. При цьому, всі три гільзи знайдені в кімнаті ОСОБА_3 , дві - на ліжку, одна - поряд з ним. Загалом з автомата ОСОБА_3 вилучено 26 гільз, а стандартний штатний магазин для автомата АК-74 (калібр 5.45х39 мм) вміщує 30 набоїв, що допускає витрату 3 набоїв. Інших гільз не знайдено.
За даними висновка експерта №СЕ-19/108-25/9944-Д від 07.05.2025 Запорізького НДЕКЦ МВС України за результатами проведення комплексної судової трасологічної експертизи, на поверхнях двох предметів, схожі на автомати, та магазинах, вилучених в ході огляду місця події (за місцем вчинення злочину) 04.04.2025, слідів папілярних узорів не виявлено. Дана обставина не змінює висновків суду, позаяк здійснення на місці події та в день події пострілів зі зброї, закріпленої за ОСОБА_3 доведено іншими доказами.
За даними висновків КУ «ЗОБ СМЕ» ЗОР №1662 від 23.05.2025 та №1661 від 26.05.2025 експертом визначено групову приналежність крові, відповідно, обвинуваченого та потерпілого. Крім того, за результатами судово-медичної експертизи КУ «ЗОБ СМЕ» ЗОР №1662 від 09.06.2025, для проведення якої надано змиви з кистей рук трупа ОСОБА_8 , вилучені під час огляду місця події 04.04.2025, її походження від потерпілого не виключається, натомість, від обвинуваченого - виключається (на змиві з правої руки), на змивах з лівої руки трупу наявність крові не встановлена. За результатами судово-медичної експертизи КУ «ЗОБ СМЕ» ЗОР №1681 від 04.06.2025, для проведення якої надано змиви РБК з контролями з підлоги кімнат №2 та №3 (на перетині яких розташовувалось тіло потерпілого), вилучені під час огляду місця події 04.04.2025, встановлено наявність крові людини, її походження від потерпілого не виключається, натомість, від обвинуваченого - виключається. Тотожних висновків дійшов експерт за результатами проведення судово-медичної експертизи КУ «ЗОБ СМЕ» ЗОР №1679 від 10.06.2025, для проведення якої надано зрізи вільних кінців нігтьових пластин пальців обох рук трупа ОСОБА_8 , вилучені під час огляду місця події 04.04.2025. 
Зазначені висновки узгоджуються із обставинами події, способом нанесення ушкодження, місцем розташування тіла потерпілого, крім того, у інших присутніх на місці події тілесні ушкодження не виявлено, відповідні докази у справі відсутні. 
Згідно з висновками Запорізького НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/108-25/9941-ФХВР від 09.05.2025, а також №СЕ-19/108-25/9935-ФХВР від 12 .05.2025 для проведення експертиз, відповідно, надано змиви з долонь рук ОСОБА_3 , а також його одяг, вилучений під час затримання, на яких продуктів пострілу, вибухових речовин та речовин, які могли б використовуватись в якості їх компонентів, не виявлено. 
Суд враховує дані відомості, проте на висновки суду вони не впливають, адже до початку проведення слідчих дій після події злочину пройшов значний час (огляд місця події розпочатий о 10-00 годині 04.04.2025), власне обвинувачений зазначав, що поліцію чекали протягом 7 годин, крім того, здійснення пострілів ОСОБА_3 з закріпленого автомата у час, який визнається доведеним судом, підтверджується.
До тотожних висновків суд приходить, беручи до уваги висновки експерта за результатами проведення експертизи КУ «ЗОБ СМЕ» ЗОР №1680 від 09.06.2025, під час якої досліджено зрізи вільних кінців нігтьових пластин з кистей обох рук ОСОБА_3 , на яких наявність крові не встановлена, враховуючи спосіб вчинення злочину.
Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи №226 від 16.06.2025 ЗФ судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України», ОСОБА_3 розладів психічної діяльності не виявляв та не виявляє у теперішній час. У період інкримінованого правопорушення ознак тимчасово хроробливого розладу психічної діяльності не виявляв, знаходився у стані короткочасного психічного розладу у вигляді гострої алкогольної інтоксикації. Отже, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом на час дослідження може усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Щодо стану сп`яніння ОСОБА_3 на час події стороною обвинувачення до справи надано висновок КНП «Вільнянська БЛ» ВМР на підставі даних акта медичного огляду особи №21 від 04.04.2025 (огляд проведений о 08-55 годині), за даними якого ОСОБА_3 перебуває у стані алкогольного сп?яніння. Також суд наголошує, що під час огляду місця події вилучено пляшку спиртного об?ємом 1 л, яка, як видно з відеозапису, містить незначні залишки напою. Про наявність іншого спиртного, яке вживали обвинувачений із потерпілим, ОСОБА_3 не повідомляв, зауважуючи на спільному придбанні даної пляшки на базі перед поверненням до місця дислокації частини з бойового завдання.
Враховуючи наведене, за результатами дослідження доказів, як кожного окремо, так і у їх взаємозв`язку, суд дійшов висновку про доведеність вчинення ОСОБА_3 умисного вбивства потерпілого ОСОБА_8 . 
З показів обвинуваченого, слідчого експерименту судом встановлено непослідовність та взаємну виключеність висловлених версій сторони захисту.
Версія із чисткою зброї з приєднаним до автомата магазином та знятим запобіжником, із врахуванням фаху ОСОБА_3 (пулеметчик) та свідчень ОСОБА_23 , який був самовидцем події злочину, не знаходить свого підтвердження під час розгляду справи.
Враховуючи наведені докази, суд не вважає підтвердженою й версію ОСОБА_3 , який під час слідчого експерименту стверджував, що «встав з ліжка, взяв закріплений за ним автомат АК-74 з приєднаним спорядженим магазином, який був біля ліжка, та, підійшовши до міжкімнатних дверей, дослав патрон до патроннику, здійснив з автомату два постріли у бік зачиненої частини дверей, вважаючи, що потерпілий відійшов вбік, а не перебуває за дверями. Про здійснення пострілів не попереджав». Жодних мотивів здійснення пострілів у зачинені двері обвинувачений під час розгляду справи не навів. Крім того, та обставина, що потерпілий перебував за дверима кухні, ховаючись від ОСОБА_3 , який наближався до нього з автоматом, встановлена судом з показів свідка ОСОБА_23 , саме тому двері були в зачиненому положенні.
На умисний характер вчинення злочину вказують ті обставини, що, висловивши потерпілому двічі «віддай», маючи на увазі пляшку коньяку (бренді), перебуваючи біля приміщення кухні, обвинувачений повернувся до свого ліжка у кімнаті, біля якого перебував закріплений за ним автомат, взяв його та, наблизившись до приміщення кухні, дославши патрон (набій) до патронника, цілеспрямовано здійснив не менше трьох пострілів (з показів свідка ОСОБА_23 ). Суд також враховує, що свідок ОСОБА_49 , даючи свідчення безпосередньо в день події, наголосив на словах ОСОБА_3 «я ж казав, що це зроблю», коли вийшов із кімнати та побачив його біля потерпілого, що був на підлозі пораненим. Свідок ОСОБА_23 також під час допиту в суді відмітив, що після здійснення пострілів, слідуючи за потерпілим, який повз, обвинувачений зі злобою дивився на нього.
Матеріалами справи не підтверджено, що ОСОБА_17 був командиром відділення, військовослужбовцем якого був і ОСОБА_3 на час події. Проте підлеглість ОСОБА_3 ОСОБА_8 не спростовується і свідком, і обвинуваченням, в даному випадку є визначальною і звання, і посада потерпілого, що підтверджені письмовими доказами. При цьому, під час експертизи трупу потерпілого встановлено сильний ступінь його сп?яніння, а учасниками провадження - його спільне вживання з ОСОБА_3 безпосередньо перед подією злочину спиртних напоїв, що є неприпустимим під час виконання військових обов?язків.
Так, відповідно до ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку. 
Згідно зі ст.241 Закону України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України", кожний військовослужбовець повинен піклуватися про збереження свого здоров`я, не приховувати хвороб, суворо додержуватися правил особистої, громадської гігієни та утримуватися від шкідливих звичок (куріння і вживання алкоголю).
Крім того, за змістом ст.4 Дисциплінарного Статуту ЗСУ, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Таким чином, дозволяючи вживання ОСОБА_3 під час виконання обов?язків військової служби спиртних напоїв, а також спільно вживаючи їх з ним, що знайшло своє підтвердження під час розгляду справи, потерпілий фактично сприяв вчиненню злочину, в цьому контексті суд погоджується із доводами сторони захисту. Проте, в будь-якому разі це не виправдовує умисних дій ОСОБА_3 , наслідком яких стало позбавлення життя іншої людини. 
Здійснення пострілів ОСОБА_3 , за фактичних обставин, встановлених судом, один з яких влучив в потерпілого, за допомогою автомата АК-74, закріпленого за ним, який обвинувачений спрямовував безпосередньо у місце перебування потерпілого, перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням смерті ОСОБА_8 , а саме від тілесних ушкоджень у вигляді одиночного сліпого вогнепального кульового поранення грудної клітки та живота з ушкодженням внутрішніх органів та кісток скелету, що ускладнилось розвитком шоку (геморагічного та травматичного). 
При цьому, розуміючи що потерпілий перебуває за дверима, притримує їх, обвинувачений розумів напрям удару, ділянку ураження, що, з урахуванням способу вчинення злочину з бойової нарізної вогнепальної стрілецької зброї, відстані між ним та потерпілим, свідчить про спрямованість умислу обвинуваченого саме на вчинення умисного вбивства. При цьому, на переконання суду, здійснюючи постріли, обвинувачений усвідомлював настання суспільно небезпечних наслідків діяння у виді смерті потерпілого. Знаряддя злочину є підтвердженим під час розгляду даного провадження судом та не викликає у суду розумних сумнівів, беручи до уваги сукупність досліджених судом доказів, викладених вище. 
Щодо механізму та способу нанесення тілесних ушкоджень, виявлених на трупі потерпілого, суд дійшов висновку про відповідність показів свідка ОСОБА_23 із даними експертних висновків за результатами експертиз. При цьому, з висновка експерта за результатами проведення судово-медичної експертизи слідує, що з отриманими пораненнями ОСОБА_8 жив короткий проміжок часу, який обчислюється секундами-десятком секунд, тобто, наведене вище поранення завдано незадовго до настання смерті потерпілого.
Мотив вчиненого злочину, встановлений судом, підтверджується показами обвинуваченого, який під час допиту в суді власне і підтвердив існування конфлікту між ним та потерпілим, а також свідченнями ОСОБА_23 , наведеними вище, даними слідчих експериментів за участі обвинуваченого та вказаного свідка.
Слід окремо зауважити, що на запитання суду щодо змісту слідчого експерименту, під час допиту в суді, обвинувачений підтвердив, що відтворював всі події, як це і було, конфлікт між ним та потерпілим дійсно був, при цьому, не зміг пояснити розбіжність двох висловлених версій події.
Здійснюючи кваліфікацію умисних дій ОСОБА_3 , суд враховує, що відповідно до п.22 Постанови Пленуму ВСУ від 07.02.2003 №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч.2 ст.121 КК України) суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю. Якщо винний діяв з умислом на вбивство, тривалість часу, що минув з моменту заподіяння ушкоджень до настання смерті потерпілого, для кваліфікації злочину як умисного вбивства значення не має.
Крім того, на спростування тверджень сторони захисту щодо відсутності умислу на заподіяння вбивства іншої людини (потерпілої), суд враховує, що вбивство з необережності (ч.1 ст.119 КК України) з суб?єктивної сторони характеризується злочинною самовпевненістю або злочинною недбалістю, тобто особа: 1) передбачала можливість настання смерті іншої особи внаслідок свого діяння, але легковажно (безпідставно) розраховувала на їх відвернення, або 2) не передбачала, що внаслідок її дій чи бездіяльності може настати смерть іншої особи, хоча повинна була і могла це передбачити. При цьому, за відсутності ознак того, що винний розраховував на настання або передбачав настання наслідку - заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень певного ступеня тяжкості або настання його смерті, його дії слід розглядати як такі, що вчинені з необережності.
Оскільки про необережну форму вини можуть свідчити й локалізація, й характер тілесного ушкодження, одночасно як і обстановка, спосіб вчинення та знаряддя злочину, в даному випадку, враховуючи вище наведені висновки суду щодо всіх з зазначених в даному реченні складових, така кваліфікація дій ОСОБА_3 не може бути визнана доведеною, а версія сторони захисту - підтвердженою.
Крім того, враховуючи, що свідок ОСОБА_23 показав, що потерпілий впав після повторного пострілу (із врахуванням короткого проміжку часу між ними та розбіжностей у показах даного свідка (під час слідчого експеримента та допиту в суді - після другого або після третього), вочевидь, це чув і обвинувачений, адже перебував неподалік та припинив постріли, після того, як побачив потерпілого на підлозі, йшов поряд із ним (з показів ОСОБА_23 ), а коли не побачив ознак життя (з показів ОСОБА_43 ) перевернув його ногою, констатувавши «готовий», суд може здійснити висновок про те, що обвинувачений розраховував саме на настання смерті потерпілого та передбачав її настання. Слід зауважити, що віднайдення однієї з куль в стіні біля дверей кімнати вказує на те, що постріли обвинувачений здійснював навмисно в область, що не була доступною для обзору.
Таким чином, дослідивши визначений обсяг доказів, надавши їм належну оцінку, суд дійшов висновку про доведеність вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення (злочину), за встановлених фактичних обставин, відповідно, кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.1 ст.115 КК України як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Відповідно до ч.1 ст.84, ч.1 ст.86 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є, зокрема, показання, документи та висновки експертів. Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Критеріями допустимості доказів є, зокрема, належні: джерело, суб`єкт, процесуальна форма, фіксація та належні процедура й вид способу формування доказової основи. Тобто, надаючи оцінку доказам, суд перевіряє дотримання передбаченого кримінальним процесуальним законом, порядку їх отримання (постанова Верховного Суду від 06.06.2023 у справі №293/1947/20, провадження № 51-2110км23).
Так, вина обвинуваченого у скоєнні злочину підтверджується як його показаннями, отриманими з безпосереднього допиту під час судового розгляду провадження, не дивлячись на розбіжність версій сторони захисту та заперечення умисної форми вини, так і наявними у матеріалах справи письмовими доказами, зокрема, протоколами слідчих дій із відеозаписами, дослідженими судом, показами свідків. Дані у вказаних джерелах доказів, на переконання суду, безумовно свідчать про винуватість обвинуваченого, не викликають розумних сумнівів з приводу достовірності обставин, які визнаються судом доведеними.
Висновки досліджених в судовому засіданні експертиз, компетентність експертів, порядок проведення процесуальних дій та зміст досліджених протоколів слідчих дій стороною захисту не спростовувались. Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані відповідно до чинного кримінального процесуального законодавства.
Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, підтверджують вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого правопорушення.
Отже, аналізуючи за своїм внутрішнім переконанням наведені докази, з урахуванням їх допустимості, належності, достатності, об`єктивності та достовірності, враховуючи встановлення всіх необхідних фактичних обставин вчиненого злочину, суд дійшов висновку про доведеність вищевикладеного судом обвинувачення у повному обсязі.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує такі обставини.
Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, який би ґрунтувався на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяв досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.
За змістом ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч.2 ст.53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. 
Покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.
Поняття суддівського розсуду або судової дискреції у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи з цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин кримінального провадження, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції, принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оцінюючі поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (ст. 66-67 КК України), визначенні «інші обставини справи» або ж «інші обставини кримінального провадження», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст.75 КК України, тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 30.03.2023 у справі №373/870/22,пр. 51-4235 км 22).
Суд враховує, що кримінально каране діяння, передбачене ч.1 ст.115 КК України згідно зі ст.12 КК України віднесено до особливо тяжких злочинів.
Відповідно до ст.66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Згідно зі ст.67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп?яніння.
За даними військового квитка у засвідченій копії НОМЕР_19, з 14.01.2025 ОСОБА_3 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 . На користь вказаних відомостей судом також досліджено копію витягу з наказу командира вказаної військової частини №14 від 14.01.2025 щодо зарахування до списків особового складу та призначення на посаду стільця 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти. Судом досліджено службову характеристику від 04.04.2025, за даними якої обвинувачений характеризується негативно, при цьому, має задовільну теоретичну та професійну підготовку, схильний до депресивного стану. Стан здоров?я задовільний, що узгоджується й з наявною медичною характеристикою, відповідно до якої за медичною допомогою ОСОБА_3 не звертався. Згідно з картою індивідуального психологічного вивчення військовослужбовця, проходив індивідуальну консультацію 11.03.2025, оскільки 08.01.2025 при виконанні бойового завдання знищив противника в безпосередньому контакті, має відчуття провини, присутні ознаки посттравматичного стресового розладу, зі слів командира постійно вживає алкоголь, має постійну внутрішню напруженість, ознак явних психічних порушень не демонструє. Зазначені відомості враховуються судом.
Також суд враховує вік й відомості про особу обвинуваченого, який раніше судимий, одружений, має одну неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інвалідності не має, під наглядом у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває. 
Суд під час призначення покарання враховує й ставлення обвинуваченого до скоєного, який належної критики своєму діянню не надає, жалю з приводу смерті потерпілого не висловлює, також бере до уваги особливо тяжкі наслідки злочину, а саме настання смерті потерпілого.
Відповідно до ст.51, ч.1 ст.63 КК України до осіб, визнаних винними у вчиненні кримінального правопорушення, судом може бути застосовано, зокрема, позбавлення волі на певний строк. Покарання у виді позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу.
Санкцією ч.1 ст.115 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.
Конституційний Суд України у рішенні від 02.11.2004 №15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
У рішенні ЄСПЛ у справі «Scoppola v. Italy (№2) (Заява №10249/03)» від 17.09.2009, констатовано, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Потерпіла сторона наполягає на призначенні максимально можливого покарання.
Так, враховуючи встановлені судом фактичні обставини та особливу тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, зневажливе ставлення ОСОБА_3 до людського життя і загальноприйнятих норм моралі, що свідчить про виключну небезпеку його особи для суспільства та неможливість виправлення без ізоляції від суспільства, спосіб вчинення злочину, його вчинення під час проходження військової служби та виконання військових обов?язків, характер, локалізацію пострілів, посткримінальну поведінку, обтяжуючу вину обставину, дані, що характеризують обвинуваченого, думку потерпілої та її представника, суд дійшов висновку про наявність підстав для призначення ОСОБА_3 покарання за вчинений злочин у виді позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років, що відповідає санкції частини статті.
Згідно із ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
При складанні покарань у порядку ч.1 ст.71 КК остаточне покарання має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.
Відповідно до ч.3 ст.78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу. Аналіз наведених вище положень закону та застосованої судової практики дає суду можливість зробити висновок про те, що у випадку вчинення злочину під час іспитового строку, покарання, від якого особа була звільнена з випробуванням, вважається невідбутою частиною покарання та стає реальним, яке має приєднуватися до покарання за новим вироком. При цьому, звільнення від покарання з випробуванням не вважає невід`ємною частиною покарання, призначеного попереднім вироком, а лише способом виконання такого покарання, який змінюється на реальне відбування покарання у випадку вчинення нового злочину під час іспитового строку.
Зважаючи на викладене, враховуючи вчинення обвинуваченим нового злочину під час іспитового строку за вироком Жовтневого районного суду м.Кривий Ріг Дніпропетровської області від 09.05.2024, який обчислюється відповідно до ч.1 ст.165 КВК України (тобто, з дати ухвалення), остаточне покарання необхідно призначити за сукупністю вироків у відповідності до вимог ч.1 ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, що узгоджується й з п.10 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» до покарання, визначеного судом у даному провадженні. Таким чином, суд визначає ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 13 (тринадцять) років.
Визначене покарання є необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень, тобто, відповідає меті, передбаченій ст.50 КК України, із дотриманням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. 
Таке покарання, на переконання суду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. 
За приписами ч. 6 ст. 55 КПК України, якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин 1-3 цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб.
Протягом кримінального провадження потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом (п.10 ч.1 ст.56 КПК України).
Ця шкода, зокрема, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні (ч.2 ст.127 КПК України), якщо його пред`явлено до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння (ч.1 ст.128 КПК України).
Під час вирішення цивільного позову суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, встановити учасників і характер правовідносин, що склалися між ними, з`ясувати розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, а також визначити порядок її відшкодування.
За змістом позовної заяви, поданої 01.10.2025, за підписом представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 , ОСОБА_9 визнана потерпілою у даному провадженні.
Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу, представник цивільного позивача просить суд врахувати характер та обсяг душевних та психічних страждань потерпілої, а саме втрату рідного брата, яку важко недооцінити. Так, через передчасну смерть рідного брата позивачка пережила дуже сильний стрес і до сих пір не може прийти до себе, постійно перебуває у сильній депресії, адже втратила дуже дорогу і любиму для неї людину, яка була щоденною опорою для неї у житті з часу народження і по день його смерті. Через трагічну смерть рідного брата її постійно супроводжує печаль і туга за братом, якої вже не повернути. З дня смерті рідного брата у неї різко погіршився стан здоров?я, вона постійно перебуває у пригніченому стані, не може займатися своїми звичними заняттями та у повній мірі зосередитись на основних питаннях свого життя. У зв?язку з насильницькою смертю рідного брата хід життя потерпілої повністю порушений, а тому відновити становище, яке існувало до смерті брата, у її житті вже неможливо.
У позовній заяві також наголошено на характеристиках ОСОБА_8 , який помер у віці 38 років, його людських та професійних якостях, що підтверджувала потерпіла й під час допиту. Докази понесених витрат на лікування у зв?язку із морально-психологічним станом потерпіла не залишала.
При цьому, визначаючи розмір завданої моральної шкоди, потерпіла сторона виходить з необхідності відшкодування витрат немайнового характеру в результаті пережитих переживань, страждань, негативних емоцій, а також, що розмір моральної шкоди не залежить від відшкодування матеріальних збитків та їх розміру.
Окремо представник потерпілої у позовній заяві наголосив, що обвинуваченим не відшкодовано жодної суми в рахунок завданої моральної шкоди до подання позову, не принесено вибачень сім?ї потерпілої. 
Відповідно, враховуючи приписи ст. 61, 128 КПК України, ст.11,23, 1167 ЦК України, адвокат ОСОБА_56 просить стягнути з обвинуваченого, діючи в інтересах потерпілої, моральну шкоду в розмірі 1 000 000,00 гривень, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, оскільки заявлена сума перебуває в межах того мінімального рівня переживань та страждань, негативних емоцій, яке зазнають особи у разі протиправного позбавлення життя членів сім?ї чи близьких родичів.
До позовної заяви додано засвідчені копії сповіщення сім?ї №400 від 07.04.2025 на ім?я ОСОБА_57 (батька потерпілого), за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 та начальника групи СР, копію лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_8 №110 від 04.04.2025, свідоцтва про смерть ОСОБА_8 серії НОМЕР_12 від 10.04.2025, характеристики на ім?я ОСОБА_8 (посада - слюсар-ремонтник цеху стрілецької зброї) за підписом заступника командира військової частини НОМЕР_13 від 05.10.2022, зміст якої має виключно позитивний характер, роздруківок публікацій, без даних про їх розміщення.
Обвинувачений заперечив щодо задоволення цивільного позову в повному обсязі, його захисник просив залишити позов без розгляду за відсутності даних про перебування на утриманні ОСОБА_8 батьків, сестри та дитини.
В письмовій заяві від 23.10.2025, скерованій до матеріалів справи щодо цивільного позову ОСОБА_3 зазначив, що не бачить підстав для його задоволення, як і підстав виплачувати в рахунок моральної шкоди, завданої потерпілій, 1 000 000,00 гривень або іншу суму.
Розглядаючи цивільний позов, суд враховує, що за змістом ч. 1 ст. 129 КПК України суд, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Частиною 5 ст.128 КПК передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно з п.2 ч.3 ст. 374 КПК у мотивувальній частині обвинувального вироку, в числі іншого, зазначаються підстави для задоволення цивільного позову. При цьому виходячи із законодавчих положень у своєму рішенні суд повинен навести точний розрахунок присуджених сум для відшкодування шкоди.
Так, 05.06.2025 потерпілою подано заяву про її визнання потерпілою та слідчою СВ відділення поліції №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_35 винесено відповідну постанову від 05.06.2025. Дані докази досліджені судом під час розгляду справи.
Задовольняючи частково позовні вимоги потерпілої, надавши оцінку доводам сторони позивача та наданим доказам відповідно до ст. 94 КПК України, суд виходить з такого нормативного обґрунтування. 
Так, згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у її душевних стражданнях через протиправну поведінку щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, установлених ч. 2 цієї статті.
При цьому розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) і з урахуванням інших обставин. Суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд має навести в рішенні відповідні мотиви.
Таким чином, законодавець визначив загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди, тобто визначення розміру такого відшкодування становить предмет оціночної діяльності суду.
Установивши доведеність винуватості ОСОБА_3 , враховуючи ціну позову, наведене обґрунтування завданих потерпілій моральних та душевних страждань, до яких призвела втрата близької людини, що є немайновими втратами, суд знаходить розмір заявленої до стягнення моральної шкоди частково справедливим та співрозмірним. Вочевидь, що втрата рідного брата вимагає від потерпілої додаткових зусиль для відновлення звичного способу життя та подолання стресового стану, відновлення психологічного стану спільних батьків, поборення стану моральної та фізичної виснаженості. Втрата близької людини безумовно спричиняє й негативні переживання та спогади, тривогу, емоційні й тілесні реакції при спогадах.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16 відійшла від раніше висловлених правових позицій та дійшла висновку про те, що виходячи із положень статей 16 і 23 ЦК та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення. Так, право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. 
Касаційний цивільний суд Верховного Суду неодноразово застосовував цю позицію, зокрема, в постанові від 01 березня 2023 року у справі №496/1691/19, виходив із того, що в контексті приписів ст. 1168 ЦК України, ст. 23 ЦК України є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. 
Об`єднана палата КЦС ВС в постанові від 22 квітня 2024 року у справі №279/1834/22 сформувала висновок, за яким норми права, передбачені ст. 23 ЦК, мають поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КПК України близькі родичі та члени сім`ї - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.
Так, потерпіла набула вказаний процесуальний статус відповідно до вимог КПК України і сторони кримінального провадження не ставлять його під сумнів, є близькою особою для загиблого, отже, має належні підстави для використання всіх прав потерпілої особи в цьому кримінальному провадженні, зокрема на отримання відшкодування за шкоду, заподіяну фізичній особі внаслідок вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. Враховуючи наведене, потерпіла належать до суб`єктів, яким може бути компенсована моральна шкода, завдана смертю ОСОБА_8 внаслідок вчиненого злочину.
Разом з цим, як виснував раніше суд, керуючись власним переконанням, поведінка потерпілого мала безпосередній вплив на настання події злочину, з урахуванням дозволу потерпілого як командира відділення на вживання під час виконання обов`язків військової служби обвинуваченим спиртних напоїв напередодні події (безпосередньо перед її настанням) та факту спільного вживання.
Тому, суд, розглянувши позовну заяву, дійшов висновку про те, що заявлений позов про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, відповідно, стягненню з ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_9 підлягає компенсація вартості завданої моральної шкоди у сумі 800 000,00 гривень. У задоволенні іншої частини позовних вимог суд відмовляє.
Редакція ч.5 ст.72 КК України, актуальна на час вчинення злочинів та постановлення вироку суду, передбачає, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у ч.1 цієї статті. Тому період попереднього ув`язнення обвинуваченого по дату ухвалення вироку суду включно необхідно зарахувати обвинуваченому у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Так, відповідно до ухвали слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області у справі №314/1618/25, пр.1-кс/314/413/2025 від 05.04.2025, яка набрала законної сили 11.04.2025, до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 04.04.2025.
Оскільки в матеріалах кримінального провадження не міститься даних, які б свідчили про відсутність або зміну ризиків, що виправдовують обрання відносно обвинуваченого найбільш суворого запобіжного заходу, на думку суду, такий запобіжний захід до набрання вироком законної сили є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а строк відбування покарання необхідно рахувати із дня фактичного затримання ОСОБА_3 , тобто, з 04.04.2025, що підтверджений протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину з тотожною датою.
За приписами ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Так, арешт, накладений на майно відповідно до ухвал слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області у справах № 314/1618/25, пр.1-кс/314/416/2025 від 08.04.2025, №314/1618/25, пр.1-кс/314/415/2025 від 08.04.2025, №314/1618/25, пр.1-кс/314/456/2025 від 16.04.2025, підлягає скасуванню, оскільки вжитий як захід забезпечення кримінального провадження та в подальшому його збереження не є необхідним.
Інші заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового розгляду справи не застосовувались.
Відповідно до ст.118 КПК України до процесуальних витрат відносяться витрати пов`язані із залученням експертів. За змістом ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
З огляду на надані стороною обвинувачення докази, - витрати на проведення судово-трасологічних експертиз (висновок КСЕ-19/108-25/9944-Д від 07.05.2025, КСЕ-19/108-25/9943-Д від 08.05.2025) у сумі - по 2 674,20 гривень за кожну експертизу, на проведення судово-балістичної експертизи (КСЕ-19/108-25/9944-БЛ від 22.05.2025) у сумі 10 696,80 гривень, витрати на проведення судово-хімічних експертиз (висновок СЕ-19/108-25/9941-ФХВР від 09.05.2025, СЕ-19/108-25/9935-ФХВР від 12.05.2025) у сумі, відповідно - 2 228,50 гривень та 3 565,60 гривень, тобто, у загальній сумі 21 839,30 гривень, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Суд також вважає за необхідне розглянути питання щодо речових доказів у даному провадженні з урахуванням положень ст.100 КПК України. Клопотань про їх повернення або щодо прийняття іншого рішення про їх долю від учасників кримінального провадження не надходило. 
Відповідно до ч.15 ст.615 КПК України, враховуючи умови дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд вважає за доцільне обмежитися проголошенням його резолютивної частини у судовому засіданні у режимі відеоконференції (з урахуванням неможливості доставки обвинуваченого в день проголошення судового рішення) з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.
Керуючись ст. 2, 7, 17, 22, 26, 84-86, 89, 91-95, 98-102, 104-105, 118, 124, 131, 174, 223, 233, 238, 240, 242, 349, 367-371, 373-374, 376, 377, 392, 394, 395, 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років.
На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Кривий Ріг Дніпропетровської області від 09.05.2024, та, за сукупністю вироків, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 13 (тринадцять) років.
До набрання даним вироком законної сили запобіжний захід, застосований до ОСОБА_3 , у вигляді тримання під вартою, - залишити без змін.
Початок строку відбування ОСОБА_3 призначеного покарання обчислювати від дня його фактичного затримання - з 04.04.2025, зарахувавши період його попереднього ув`язнення з 04.04.2025 по дату ухвалення вироку суду включно (11.05.2026) у строк призначеного судом покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Цивільний позов представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 , скерований в інтересах потерпілої ОСОБА_9 , до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_14 , на користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_15 , моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, у сумі 800 000,00 гривень (вісімсот тисяч гривень 00 копійок).
Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_14 , на користь держави процесуальні витрати на проведення судових експертиз у сумі 21 839,30 гривень (двадцять одна тисяча вісімсот тридцять дев?ять гривень 30 копійок).
Скасувати арешт, накладений на майно відповідно до ухвал слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області у справах №314/1618/25, пр.1-кс/314/416/2025 від 08.04.2025, №314/1618/25, пр.1-кс/314/415/2025 від 08.04.2025, №314/1618/25, пр.1-кс/314/456/2025 від 16.04.2025.
Речові докази - дві металеві чарки, два змиви РБК з контролем, скляну пляшку з написом «legend of armenia», об?ємом 1 л, куртку, кепку, змиви з кистей рук трупа ОСОБА_8 , зрізи вільних кінців нігтьових пластин пальців кистей обох рук та зразки волосся ОСОБА_8 , 16 гільз (з них 3 гільзи, вилучені на місці події, 7 гільз та 6 гільз до кожного з автоматів після експертизи), оболонка кулі та осердя кулі, два марлеві тампони (після експертизи, що є протиркою каналів стволів автоматів), одяг від трупу ОСОБА_8 , зразки букальних клітин ОСОБА_3 , дактилокарту ОСОБА_3 , змиви з долонь та пальців рук ОСОБА_3 , зрізи вільних кінців нігтьових пластин пальців кистей обох рук ОСОБА_3 , зразки крові ОСОБА_3 , передані до камери схову речових доказів відділення поліції №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, - знищити.
Штани камуфльовані, кофту камуфльовану, взуття (пару кросівок тактичних), мобільний телефон «OPPO CPH1931» з сім-карткою, які передані до камери схову речових доказів відділення поліції №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, - повернути ОСОБА_3 .
Речові докази, - два наплічні ремені, два магазини до автоматів, два автомати АК-74 № НОМЕР_6 , АК-74 № НОМЕР_5 (у висновку експерта 89), 40 набоїв до автоматів (після експертизи - 21 набій та 19 набоїв відповідно до кожного з автоматів), що перебувають у камері схову речових доказів відділення поліції №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, - повернути військовій частині НОМЕР_1 ЗСУ, код ЄДРПОУ НОМЕР_16 , ( НОМЕР_17 окремий розвідувальний батальйон Збройних Сил України, адреса місцезнаходження: АДРЕСА_5 ) за приналежністю.
Речовий доказ - мобільний телефон «Redmi» у корпусі чорного кольору, що перебуває у камері схову речових доказів відділення поліції №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, - повернути потерпілій ОСОБА_9 .
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подання через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. 
Обвинуваченому роз`яснити право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку негайно після його проголошення. 
Копію вироку після проголошення негайно вручити прокурору та іншим учасникам справи, які присутні в судовому засіданні, та негайно після проголошення за допомогою засобів електронного листування, засобів поштового зв`язку через адміністрацію ДУ «Дніпровська установа виконання покарань №4» надіслати для вручення обвинуваченому. Не пізніше наступного дня після ухвалення копію вироку надіслати іншим учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.
Обвинувачений, захисник, потерпіла, її представник мають право подати клопотання про помилування, ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Відповідно до ч.15 ст.615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку проголосити його резолютивну частину з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_1