Справа № 712/8150/20
Провадження № 1-кп/712/99/26
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2026 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1 
секретарі    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 
за участю:
обвинуваченого   ОСОБА_5 
прокурорів    ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 
захисника    ОСОБА_11 
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 42020250000000077 від 21.04.2020 по обвинуваченню:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жашків Черкаської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, маючого на утриманні дитину, інваліда 3 групи внаслідок війни, на час вчинення злочину працював начальником сектору превенції Черкаського РВП Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області, раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_5 , відповідно до наказу начальника Головного управління Національної поліції у Черкаській області від 05.10.2018 № 399 о/с призначений на посаду начальника сектору превенції Черкаського районного відділення поліції Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Черкаській області та має спеціальне звання «старший лейтенант поліції».
У невстановлений досудовим слідством час, місці, способом, без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_5 діючи у порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 № 2471-XII, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи, аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 662, умисно, усвідомлюючи противоправний характер своїх дій, а саме у порушенні ним громадської безпеки у частині незаконного поводження зі зброєю, будучи достовірно обізнаним про те, що зазначені дії здійснюються виключно при наявності передбаченого законом дозволу, якого він не мав, незаконно придбав у невстановленої слідством особи мисливську комбіновану рушницю із вертикально-спареними стволами калібру 32/5.6 мм, моделі ІЖ-56-1 «Белка-1», промисловий номер НОМЕР_1 (№ НОМЕР_2 - ців`є), 1956 року випуску, яка згідно висновку експерта від 07.07.2020 № 1/1167 є комбінованою вогнепальною зброєю, придатною для стрільби, та у подальшому, маючи обов`язок, як працівник органу внутрішніх справ, здати знайдену, вилучену або добровільно здану зброю до чергової частини органу внутрішніх справ, незаконно переніс до невстановленого досудовим слідством місця, де незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу.
Крім цього, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на збут мисливської комбінованої рушниці із вертикально- спареними стволами калібру 32/5.6 мм, моделі ГЖ-56-1 «Белка-1», промисловий номер НОМЕР_1 (№ НОМЕР_2 -ців`є), 1956 року випуску, 16.04.2020 близько 17 год. 40 хв., без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільну небезпечність та протиправність своїх дій, незаконно виніс з Черкаського РВП Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області мисливську комбіновану рушницю із вертикально-спареними стволами калібру 32/5.6 мм, моделі ІЖ-56-1 «Белка-1», промисловий номер НОМЕР_1 (№ НОМЕР_2 -ців`є), 1956 року випуску та перебуваючи неподалік вказаного відділення поліції передав її для огляду ОСОБА_12 , домовившись з останнім про її продаж за 10 000 гривень.
Таким чином, за вказаних обставин ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме носінні, зберіганні тапридбанні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.
У подальшому у ОСОБА_5 , на початку квітня 2019 року виник злочинний умисел направлений на збут мисливської комбінованої рушниці із вертикально-спареними стволами калібру 32/5.6 мм, моделі ІЖ-56-1 «Белка-1», промисловий номер НОМЕР_1 (№ НОМЕР_2 -ців`є), 1956 року випуску.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 з метою легалізації вищевказаної рушниці, в квітні 2019 року підшукав особу, а саме ОСОБА_13 , який повинен був добровільно здати нібито належну йому дану рушницю, у ході проведення загальнодержавного місячника добровільно здачі зброї.
Так ОСОБА_13 , за вказівкою ОСОБА_5 , 12.04.2019 звернувся до Черкаського РВП Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області із письмовою заявою про добровільну здачу мисливської комбінованої рушниці із вертикально-спареними стволами калібру 32/5.6 мм, моделі ІЖ-56-1 «Белка-1», промисловий номер НОМЕР_1 (№ НОМЕР_2 -ців`є), 1956 року випуску, яку він нібито знайшов за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 під час прибирання на горищі, з метою подальшої її незаконної реалізації ОСОБА_5 .
У подальшому ОСОБА_14 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на збут вказаної мисливської комбінованої рушниці, 16.04.2020 близько 12 год. 00 хв. у телефонній розмові з ОСОБА_12 , підтвердив намір її продати та погодився зустрітись із останнім, з метою показу рушниці.
Цього ж дня, близько 17 год. 40 хв. ОСОБА_5 , без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільну небезпечність та протиправність своїх дій, незаконно виніс з Черкаського РВП Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області, мисливську комбіновану рушницю із вертикально-спареними стволами калібру 32/5.6 мм, моделі ІЖ-56-1 «Белка-1», промисловий номер НОМЕР_1 (№ НОМЕР_2 -ців`є), 1956 року випуску та перебуваючи неподалік вказаного відділення поліції передав її для огляду ОСОБА_12 , домовившись з останнім про її продаж за 10 000 гривень.
У подальшому ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, з корисливих мотивів, поза встановленим законодавством України порядком, з метою продажу мисливської комбінованої рушниці із вертикально-спареними стволами калібру 32/5.6 мм, моделі ІЖ-56-1 «Белка-1», промисловий номер НОМЕР_1 (№ НОМЕР_2 -ців`є), 1956 року випуску, 21.05.2020 близько 15 год. 00 хв, за попередньою домовленістю із ОСОБА_12 , перебуваючи в районі технологічного проїзду міського парку «Сосновий бір» по вул. Дахнівська в м. Черкаси, напроти зупинки громадського транспорту «Перша міська лікарня», отримав від останнього грошові кошти в сумі 10 000 грн. після чого був зупинений працівниками поліції.
Таким чином, ОСОБА_5 не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для подальшої передачі вказаної рушниці ОСОБА_12 , не довівши таким чином злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі.
Таким чином, ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст 263 КК України, а саме у незакінченому замаху на збут вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу .
Таке обвинувачення підтримано прокурором в ході судового розгляду, який просив визнати винуватим обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 263 КК України, стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати.
Відповідно до вимог ст. 337 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження проводився лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту.
Суд, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази у кримінальному провадженні, вважає, що обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 15, ч.1 ст. 263 КК України, не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду, оскільки стороною обвинувачення не доведено його винуватості поза розумним сумнівом, а можливість здобуття інших доказів вичерпана і не пропонується стороною обвинувачення.
Так, допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 263 КК України, не визнав.
Надаючи показання суду, обвинувачений пояснив, що у 2019 році громадянин ОСОБА_13 добровільно передав до поліції рушницю, яку виявив на горищі свого будинку. Після прийняття зазначена зброя зберігалася у кімнаті зберігання речових доказів та зброї Черкаського районного відділу поліції.
За словами обвинуваченого, через тривалий час його колега ОСОБА_15 доручив здійснити оформлення вказаної рушниці відповідно до встановленого порядку, а саме провести її реєстрацію, експертне дослідження та контрольний відстріл.
Також, він зазначив, що в подальшому з ним зв`язалася невідома особа, яка висловила зацікавленість у придбанні зазначеної зброї незаконним шляхом. У відповідь він повідомив, що відчуження зброї можливе виключно після її належного оформлення, проведення необхідних експертних процедур та отримання відповідних дозвільних документів. Крім того, обвинувачений пояснив, що разом із ОСОБА_16 доставив рушницю до приміщення НДКЦ для проведення експертного дослідження. При цьому наголосив, що самостійно зброю з місця її зберігання не вилучав, та будь-яких дій щодо її незаконного переміщення не вчиняв. Він також показав, що громадянин ОСОБА_17 пропонував йому грошові кошти за придбання зброї поза встановленим законом порядком, однак він відмовився від такої пропозиції та повідомив, що продаж рушниці може бути здійснений лише законним способом. Обвинувачений категорично заперечив наявність у нього умислу на незаконний збут вогнепальної зброї, вказавши, що всі його дії були спрямовані виключно на належне оформлення зброї відповідно до вимог чинного законодавства. У зв`язку з викладеним, вважав пред`явлене йому обвинувачення безпідставним та просив суд ухвалити виправдувальний вирок у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.
Наведені показання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд згідно з ст. 23 КПК України, бере до уваги, оскільки вони є послідовними, підтверджуються іншими належними та допустимими доказами, показаннями допитаних свідків та не спростовані наданими стороною обвинувачення та дослідженими в судовому засіданні доказами, які, як самі по собі так і в сукупності з іншими доказами, не доводять вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 263 КК України.
За клопотанням прокурора, допитані свідки сторони обвинувачення.
Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснив, що на території свого домоволодіння виявив мисливську рушницю. За його словами, зброя не була зареєстрована у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим він вирішив добровільно здати її до правоохоронних органів, щоб діяти законним способом та уникнути будь-яких порушень законодавства. Він зазначив, що на момент виявлення рушниці , він перебував під слідством в іншому кримінальному провадженні та був занепокоєний тим, що факт знаходження у нього незареєстрованої зброї може спричинити для нього негативні правові наслідки. З огляду на це він звернувся за порадою до знайомого дільничного офіцера поліції, який рекомендував йому добровільно здати зброю до органів поліції. Виконуючи зазначену рекомендацію, він особисто доставив рушницю до районного відділу поліції, розташованого поблизу парку 50-річчя, також пояснив, що через значний проміжок часу не пам`ятає осіб, які безпосередньо приймали від нього зброю, однак впевнено зазначив, що під час її здачі був присутній обвинувачений ОСОБА_5 .
Також свідок висловився щодо своїх показань, наданих під час досудового розслідування. Він повідомив, що під час допитів працівниками Державного бюро розслідувань відчував психологічний тиск та побоювався, що його можуть визнати співучасником події, яка є предметом даного кримінального провадження. За словами свідка, саме через страх можливого притягнення до кримінальної відповідальності він надавав окремі пояснення під диктовку працівників ДБР, не усвідомлюючи повною мірою наслідків таких дій.
Свідок наголосив, що його метою при виявленні рушниці було виключно добровільне та законне передання зброї до правоохоронних органів, а не її зберігання чи використання. Він підтвердив, що жодних протиправних дій зі зброєю не вчиняв, а після її виявлення одразу вжив заходів для передачі її до поліції.
Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні пояснив, що в ході досудового розслідування його було викликано до Державного бюро розслідувань для надання пояснень. За словами свідка, під час спілкування з працівниками ДБР йому повідомили, що слідство вважає, ніби саме він здійснював керівництво діями ОСОБА_5 щодо продажу незареєстрованої зброї.
Свідок категорично заперечив такі твердження та зазначив, що особисто знає обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки вони разом проходять службу в органах Національної поліції України. Зі слів свідка, обвинувачений на той час працював у секторі реагування патрульної поліції (СРПП).
ОСОБА_18 пояснив, що в дозвільній системі Черкаського районного відділу поліції працював ОСОБА_16 , який повідомив про звернення громадянина із заявою щодо добровільної здачі мисливської рушниці. Заявник пояснив, що знайшов зазначену зброю, яка не була зареєстрована у встановленому законом порядку, та бажав здати її до поліції для подальшого оформлення відповідно до вимог законодавства.
Свідок зазначив, що йшлося про стару мисливську рушницю марки «ІЖ-50». У зв`язку з цим до нього звернулися ОСОБА_5 із запитанням щодо подальшого порядку дій, а саме: чи можливо поставити таку зброю на облік, враховуючи відсутність її реєстрації, а також чи може вона в подальшому бути реалізована у законний спосіб.
На це свідок пояснив, що для вирішення питання щодо легалізації та подальшої реєстрації зброї необхідно провести відповідну експертизу, за результатами яких може бути вирішено питання про її постановку на облік та подальше законне використання або відчуження.
Крім того, ОСОБА_18 повідомив, що зброя, добровільно здана громадянами до органів поліції, може зберігатися протягом необмеженого часу до вирішення питання щодо її правового статусу та подальшої долі.
Також свідок наголосив, що жодних розмов із ОСОБА_5 щодо будь-якої оплати, винагороди чи отримання коштів за сприяння у вирішенні питання стосовно вказаної рушниці він не мав. Будь-які домовленості фінансового характеру між ним та обвинуваченим були відсутні.
На переконання свідка, усі дії, пов`язані із зазначеною зброєю, здійснювалися в межах передбачених законом процедур, а інформація про його нібито керівну роль у можливому продажі незареєстрованої зброї не відповідає дійсності.
Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні пояснив, що на момент подій обіймав посаду старшого інспектора дозвільної системи Черкаського районного відділу поліції. Обвинувачений ОСОБА_5 , зі слів свідка, працював на посаді начальника превенції.
Свідок повідомив, що у квітні відповідного року до нього звернувся ОСОБА_5 за консультацією щодо порядку узаконення зброї, яка була добровільно здана громадянином до органів поліції. У сейфі приміщення дозвільної системи на той час перебувала на зберіганні мисливська рушниця марки «Белка», яка є комбінованою зброєю (гладкоствольною та нарізною). Зазначена рушниця була прийнята поліцією як добровільно здана, про що була наявна відповідна заява особи, яка її здала.
За словами свідка, вказана зброя перебувала на зберіганні орієнтовно близько одного року. Протягом цього часу здійснювалися необхідні заходи для її легалізації та оформлення відповідно до вимог чинного законодавства. У подальшому рушниця була узаконена, оформлено необхідні документи, що надавало можливість її законного відчуження або реалізації в установленому порядку.
ОСОБА_16 детально пояснив процедуру узаконення добровільно зданої зброї. Зокрема, від особи, яка здала зброю, приймається відповідна заява, після чого зброя направляється на експертне дослідження. У межах такої процедури проводяться необхідні перевірки, експертні дослідження та контрольні відстріли. Після отримання результатів експертизи та за відсутності законодавчих перешкод зброя ставиться на відповідний облік, що дозволяє оформити її правовий статус.
Свідок зазначив, що для проведення експертного дослідження потрібно була заява особи, яка добровільна здала рушницю. Також повідомив, що ключ від сейфу, де зберігалась рушниця, був в одному екземплярі та зберігався в кімнаті зберігання зброї, за це відповідав черговий, який нікому ключ не передавав.
Свідок також повідомив, що для проведення експертного дослідження він разом із ОСОБА_5 доставляв зазначену рушницю до експертної установи НДКЦ. Після прибуття до установи до них вийшов ОСОБА_17 , якому вони передали зброю та супровідні документи, зокрема заяву щодо її добровільної здачі.
Після передачі зброї, свідок залишив територію установи у зв`язку з особистими справами, тоді як ОСОБА_5 залишився спілкуватися з ОСОБА_17 . Щодо змісту їх подальшої розмови свідку нічого не відомо, оскільки він при цьому не був присутній.
ОСОБА_16 окремо наголосив, що особисто не мав із ОСОБА_5 жодних розмов щодо можливого незаконного збуту зброї, її продажу чи отримання будь-якої матеріальної вигоди. Будь-яких відомостей про домовленості такого характеру йому не відомо. Зі свого боку він сприймав дії щодо вказаної рушниці як такі, що здійснювалися в межах процедури узаконення добровільно зданої зброї відповідно до встановленого порядку.
Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні пояснив, що на час подій, ОСОБА_5 проходив службу в Черкаському районному відділі поліції та був працівником поліції.
Зі слів свідка, до нього попередньо звертався ОСОБА_16 з питанням щодо можливості проведення експертного дослідження зброї та порядку її направлення до експертної установи. У ході такої розмови обговорювалися організаційні питання, пов`язані з прийняттям зброї на експертне дослідження.
Через деякий час до експертної установи прибули ОСОБА_5 та ОСОБА_16 , які передали зброю для проведення відповідного дослідження. Разом зі зброєю були надані документи, зокрема заява особи щодо добровільної здачі цієї зброї до органів поліції.
Свідок також повідомив, що разом зі зброєю ОСОБА_5 передав шість патронів, з яких три були призначені для гладкоствольної зброї, а ще три – іншого типу, необхідні для проведення експертних досліджень та контрольних відстрілів у межах встановленої процедури.
Після прийняття зброї та документів свідок оформив відповідні рахунки на оплату експертного дослідження, оскільки проведення таких досліджень здійснюється за встановленою процедурою та передбачає визначені строки внесення оплати. Оформлені рахунки він передав ОСОБА_5 для подальшого вирішення питання щодо їх оплати.
Крім того, ОСОБА_17 пояснив, що відповідно до існуючого порядку заяву щодо проведення дослідження та оформлення зброї необхідно приймати безпосередньо від особи, яка її подала. Також під час прийняття документів має здійснюватися перевірка особи заявника та встановлення відповідності між особою, яка звертається, та особою, що фактично подає зброю для проведення дослідження.
Разом з тим свідок зазначив, що не пам`ятає, чи було в подальшому завершено експертне дослідження зазначеної зброї та які його результати, оскільки після прийняття зброї на дослідження він пішов у щорічну відпустку та не здійснював подальшого супроводу даних матеріалів.
Будь-яких відомостей щодо можливого незаконного збуту зброї, отримання неправомірної вигоди або інших протиправних домовленостей між ОСОБА_5 та іншими особами свідок не повідомив. 
Однак, показання наведених свідків, кожного зокрема, не спростовують показання обвинуваченого та ні прямо, ні опосередковано не підтверджують вчинення обвинуваченим злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 263 КК України та вину останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, інкримінованого йому органом досудового розслідування, а тому покласти в основу обвинувачення ОСОБА_5 їх показання неможливо.
Окрім цього, на підтвердження позиції щодо винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, сторона обвинувачення надала суду наступні письмові докази, які були ретельно досліджені судом безпосередньо в судовому засіданні, а саме:
- заяву ОСОБА_12 від 21.04.2020, відповідно до якої останній повідомив про те, що зустрічався з чоловіком на ім`я ОСОБА_19 з приводу покупки рушниці ІЖ « Белка», яку останній йому показав біля відділення ГУНП та домовився про продаж її за 10 000 грн.; 
- протокол огляду та вручення грошових коштів ОСОБА_12 від 21.05.2020;
- документ - протокол огляду місця події від 21.05.2020, відповідно до якого проведено огляд ділянки технологічного в`їзду, між Черкаським міським парком 50-річчя по вул. Дахнівська неподалік зупинки громадського транспорту, де ОСОБА_5 добровільно видав грошові кошти номіналом по 200 грн, загальною сумою 10 000 грн та грошові кошти в розмірі 1892 грн; 
- довідку № 890 про результати розгляду звернення ОСОБА_20 відповідно до якого було перевірено факт виявлення мисливської гладкоствольної рушниці ІЖ-56, кал. 32/5.6 № 2007(ЄО№2108 від 12.04.2019; 
- фіскальні чеки та рахунок № 35, відповідно до яких платник на фіскальних чеках – ОСОБА_13 , які датовані 21.05.2020 та рахунок № 35 з оплатою замовник – ОСОБА_13 21.05.2020;
- висновок експерта № 1/1 167 від 07.07.2020, відповідно до якого надано на експертизу рушницю, яка являється комбінованою зброєю – комбінованою мисливською рушницею із вертикально – спареними стволами калібру 32/5,6 мм моделі Іж-56-1 «Белка-1», промисловий № НОМЕР_1 (№ НОМЕР_2 – ців`є), промислового виробництва Іжевського механічного заводу м. Іжевськ срср, випуску 1956 року. Дана рушниця виготовлена промисловим способом. В конструкцію рушниці саморобним способом внесені зміни шляхом видалення декоративно – захисного покриття з блоку стволів та колодки. Надана на експертизу рушниця придатна для стрільби;
- заяву від імені ОСОБА_13 від 15.05.2020 про проведення дослідження рушниці;
- заяву від імені ОСОБА_13 від 10.05.2020 про дозвіл на реалізацію рушниці;
- постанову про залучення особи до проведення негласних слідчих (розшукових) дій та конфіденційного співробітництва від 22.04.2020;
- постанову про проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину від 22.04.2020;
- протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відеоконтроль від 15.06.2020;
- протокол за результатами негласної слідчої (розшукової) дії — контролі» за вчиненням злочину від 25.06.2020; 
- протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 15.06.2020;
- висновок за результатами службового розслідування від 26.06.2020;
- наказ про призначення ОСОБА_14 на посаду № 399 о/с від 05.10.2018;
- копію посадової інструкції ОСОБА_5 ;
- протоколи про визнання речовими доказами: грошові кошти та мисливську рушницю із вертикально – спареними стволами калібру 32/5,6 мм моделі Іж-56-1 «Белка-1», промисловий № НОМЕР_1 ; 
- характеризуючи дані.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши зібрані по справі докази, які представлені стороною обвинувачення і докази, які надані стороною захисту, оцінивши їх в своїй сукупності, вислухавши показання обвинуваченого, свідків суд приходить до наступних висновків.
Так, ст. 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Згідно з ч. 2 цієї ж статті сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Крім того, з огляду на положення ст. 9 КПК України, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України обов`язковому доказуванню у кримінальному проваджені підлягають подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з вимогами ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Диспозицією ст. 85 КПК України передбачено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Доведення вини особи «поза розумним сумнівом» є стандартом доведення, необхідним для визнання особи винною із застосуванням принципу змагальності судового процесу. При цьому саме сторона обвинувачення несе тягар доведення вини і зобов`язана доводити свою версію подій за цим стандартом. Це означає, що позиція, яка представлена обвинуваченням, має бути доведена в тій мірі, що у "розумної (розсудливої) людини" не може лишатися "розумного сумніву", що обвинувачений винен.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний із елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 04.07.2018 у справі № 688/788/15-к). Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Під час судового розгляду судом були створені всі необхідні умови для реалізації сторонами процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, що, зокрема, підтверджується тим, що в жодного з учасників процесу зауважень з цього приводу не виникло.
Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
При цьому згідно з ст. 94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.
Суд дослідив та оцінив в сукупності надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, в їх сукупності, та прийшов до висновку, що стороною обвинувачення не доведено належними, допустимими та достатніми доказами наявності в діях ОСОБА_5 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 263 КК України, як того вимагає закон, виходячи із наступного.
Так, надаючи оцінку наданим стороною обвинувачення доказам, суд виходить з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.
Склад кримінального правопорушення – це сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати суспільно-небезпечне діяння як конкретне кримінальне правопорушення. Кожний склад кримінального правопорушення обов`язково складається з наступних елементів: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона.
Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про відсутність у діянні особи складу кримінального правопорушення, що виключає кримінальну відповідальність особи.
Кваліфікація кримінального правопорушення – кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу кримінального правопорушення, передбаченому Кримінальним кодексом України, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.
За своєю суттю і змістом кваліфікація кримінальних правопорушень завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом кримінального правопорушення) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу кримінального правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК України.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння – як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.
Отже, прокурор повинен належними та допустимими доказами довести наявність всіх обставин, які в сукупності утворюють склад того чи іншого кримінального правопорушення, а також факт вчинення суспільно небезпечного діяння (дії або бездіяльності). 
Органам досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень/передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, а саме незаконному поводженню зі зброєю, тобто носінні, зберіганні та придбанні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу та ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 263 КК України, а саме у незакінченому замаху на збут вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.
Виходячи з аналізу диспозиції ч.1 ст.263 КК України вбачається, що об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, полягає у носінні, зберіганні, придбанні, передачі чи збуті вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, при цьому суб`єктивна сторона даного кримінального правопорушення характеризується умисною виною особи (прямим умислом) у вчиненні об`єктивної сторони даного злочину.
Із обвинувачення вбачається, що ОСОБА_5 у невстановлений досудовим слідством час, місці, способом, без передбаченого законом дозволу, незаконно придбав у невстановленої слідством особи мисливську комбіновану рушницю із вертикально-спареними стволами калібру 32/5.6 мм, моделі ІЖ-56-1 «Белка-1», промисловий номер НОМЕР_1 (№ НОМЕР_2 - ців`є), 1956 року випуску, яка згідно висновку експерта від 07.07.2020 № 1/1167 є комбінованою вогнепальною зброєю, придатною для стрільби, та уподальшому, маючи обов`язок, як працівник органу внутрішніх справ, здати знайдену, вилучену або добровільно здану зброю до чергової частини органу внутрішніх справ, незаконно переніс до невстановленого досудовим слідством місця, де незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу. 
У подальшому у ОСОБА_5 на початку квітня 2019 року виник злочинний умисел направлений на збут мисливської комбінованої рушниці із вертикально-спареними стволами калібру 32/5.6 мм, моделі ІЖ-56-1 «Белка-1», промисловий номер НОМЕР_1 (№ НОМЕР_2 -ців`є), 1956 року випуску.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 з метою легалізації вищевказаної рушниці, в квітні 2019 року підшукав особу, а саме ОСОБА_13 , який повинен був добровільно здати нібито належну йому дану рушницю, у ході проведення загальнодержавного місячника добровільної здачі зброї.
Крім цього, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на збут мисливської комбінованої рушниці із вертикально- спареними стволами калібру 32/5.6 мм, моделі ГЖ-56-1 «Белка-1», промисловий номер НОМЕР_1 (№ НОМЕР_2 -ців`є), 1956 року випуску, 16.04.2020 близько 17 год. 40 хв., без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільну небезпечність та протиправність своїх дій, незаконно виніс з Черкаського РВП Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області мисливську комбіновану рушницю із вертикально-спареними стволами калібру 32/5.6 мм, моделі ІЖ-56-1 «Белка-1», промисловий номер НОМЕР_1 (№ НОМЕР_2 -ців`є), 1956 року випуску та перебуваючи неподалік вказаного відділення поліції передав її для огляду ОСОБА_12 , домовившись з останнім про її продаж за 10 000 гривень.
У подальшому ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, з корисливих мотивів, поза встановленим законодавством України порядком, з метою продажу мисливської комбінованої рушниці із вертикально-спареними стволами калібру 32/5.6 мм, моделі ІЖ-56-1 «Белка-1», промисловий номер НОМЕР_1 (№ НОМЕР_2 -ців`є), 1956 року випуску, 21.05.2020 близько 15 год. 00 хв, за попередньою домовленістю із ОСОБА_12 , перебуваючи в районі технологічного проїзду міського парку «Сосновий бір» по вул. Дахнівська в м. Черкаси, напроти зупинки громадського транспорту «Перша міська лікарня», отримав від останнього грошові кошти в сумі 10 000 грн. після чого був зупинений працівниками поліції.
Однак, відповідно до книги обліку вилученої зданої та знайденої зброї, вбачається, що 12.04.2019 добровільно була здана мисливська рушниця із вертикально – спареними стволами калібру 32/5,6 мм моделі Іж-56 промисловий № НОМЕР_1 – ОСОБА_13 до ОВС, про що свідчить квитанція № 47, яка зазначена в в квитанційній книзі на здачу вогнепальної і холодної зброї та боєприпасів, що підтверджує покази ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_16 про те, що вказана рушниця була добровільно здана ще в 2019 році та зберігалась в Черкаському районному відділі поліції майже рік на законних підставах. 
За результатами розгляду звернення ОСОБА_13 від 02.05.2019 року т.в.о. старшого інспектора з контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи сектору превенції Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області було встановлено, що ОСОБА_13 на горищі підсобного приміщення знайшов рушницю, здав її до правоохоронних органів для подальшої реєстрації та реалізації в законному порядку. Вказані обставини в судовому засіданні підтвердив свідок ОСОБА_13 . 
Фіскальні чеки та рахунок № 35, відповідно до яких платник на фіскальних чеках – ОСОБА_13 , які датовані 21.05.2020 та рахунок № 35 з оплатою замовник – ОСОБА_13 -21.05.2020 підтверджують, що вказана рушниця була направлена до НДКЦ та знаходилася в експертній установі, вказані обставини також підтвердили свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_18 . Доказів того, що ОСОБА_5 виносив вказану рушницю з Черкаського РВП Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області та передавав її ОСОБА_12 для огляду матеріали кримінального провадження не містять.
Протокол огляду місця події підтверджує лише факт передачі грошових коштів в сумі 10 000 грн. 
Матеріали справи містять рапорт старшого оперуповноваженого відділу оперативних розробок Черкаського управління ДВБ НП України, відповідно до якого останній направляє до прокуратури Черкаської області матеріали для прийняття рішення в порядку ст. 214, ст. 216 КК України, які були зібрані на підставі заяви про злочин від громадянина ОСОБА_12 .
Із наданої заяви про злочин від 21.04.2020 вбачається, що особа на ім`я ОСОБА_19 , який є працівником поліції, вів з ним розмову про продаж рушниці ІЖ « Белка», за ціною 10 000 грн, яка була без дозвільних документів та знаходилася в Черкаському районному відділенні поліції ГУНП. 
Вказана заява була отримана та надрукована зі слів ОСОБА_12 старшим оперуповноваженим ВОР Черкаського управління ДВБ НП України, однак відповідно до відповіді, отриманої на адвокатський запит від 28.10.2020 № 2130/05/031/2020, вбачається, що до Журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до ГУНП в Черкаській області в період з 01.04.2020 по 30.05.2020 ОСОБА_12 до приміщення ГУНП в Черкаській області через КПП не проходив.
Свідок ОСОБА_12 , який був заявником по вказаному кримінальному провадженню, органом досудового розслідування не був доставлений. 
Органом досудового розслідування в якості доказу винуватості ОСОБА_5 надано протокол про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій: контроль за особи від 25.06.2020 відносно обвинуваченого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_12 , однак, суд вважає, що лише протоколу негласної слідчої (розшукової) дії (НСРД) недостатньо, оскільки прокурор зобов`язаний викликати і безпосередньо допитати особу, яка проводила НСРД або була її учасником у судовому засіданні (свідок ОСОБА_12 ), однак вказаний свідок не був допитаний та показів не надав.
Щодо висновку за результатами службового розслідування від 26.06.2020, суд зазначає, що висновки комісії , що містять оцінку доказів в частині винуватості ОСОБА_5 не може бути доказом у вказаному кримінальному провадженні, оскільки спростовуються безпосередньо допитаними в судовому засіданні показаннями свідків та іншими матеріалами кримінального провадження. 
Зокрема свідок ОСОБА_13 пояснив, що на той момент перебував під слідством, йому диктували, що він має сказати та які надати показання. Говорили про те, що , якщо він надасть такі показання як треба, то він буде під захистом ДБР, і якщо він не підпише показання, то його зроблять співучасником кримінального правопорушення. 
Таким чином аналізуючи вище перелічені докази, суд вважає, що факт носіння, зберігання та придбання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу не підтвердився належними та допустимими доказами, як і незакінчений замах на збут зброї, оскільки орган досудового розслідування не встановив де, коли, за яких обставин ОСОБА_5 придбав та зберігав вказану зброю, не взяв до уваги те, що рушниця не перебувала у особистому володінні ОСОБА_5 , не належала йому на праві власності, перебувала з квітня 2019 року у приміщенні РВП Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області як добровільно здана, а в подальшому, відповідно до процедури законної реалізації, в експертній установі НДКЦ. Версія сторони обвинувачення про те, що ОСОБА_5 підшукав ОСОБА_13 і давав йому вказівки для того, щоб останній добровільно здав рушницю, під час судового слідства не знайшла свого підтвердження та спростовується показаннями свідків, а відтак відсутній такий обов`язковий елемент складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 263 КК України, як об`єктивна сторона, а відтак дії обвинуваченого не створюють склад вказаних кримінальних правопорушень.
Крім того, суд зауважує, що матеріали кримінального провадження не містять витяг ЄРДР, відповідно до якого суд позбавлений можливості дослідити дату, час та найменування заявника, потерпілого, надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення та час внесення відомостей про заяву до Реєстру.
Так, відповідно до ч.2 ,ч.3 ст.214 КПК досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Генеральною прокуратурою України за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.
Відповідно до розділу 2 п.2.1 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого Наказом Генерального прокурора України №69 від 17.08.2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.12.2012 року за №2095/22407 до Реєстру , серед інших, вносяться відомості про час та дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; відповідно до розділу 4 п.4.3 Положення - до витягу з Реєстру включається інформація про дату надходження заяви, повідомлення та дату і час внесення відомостей про заяву, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Реєстру, правову кваліфікацію кримінального правопорушення.
При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися правилом, визначеним ч.3 ст.62 Конституції України, яке передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Загальні критерії доведення поза розумним сумнівом у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини сформульовані ним у п. 54 Рішення від 06.12.2007 року у справі «Козинець проти України» та п. 43 Рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України», та зводяться до того, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. 
Відповідно до змісту ст.92 КПК України обов`язок доказування висунутого обвинувачення в кримінальному провадженні покладений на прокурора.
Таким чим, щоб визнати винуватість особи доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.
Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.
Як визначив Європейський суд з прав людини (справа Нечипорук і Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04), суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумними сумнівом» і «таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (рішення у справі «Вєренцов проти України»).
Розумний сумнів – це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.
Виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
Проте прокурор, не надав беззаперечних доказів щодо винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, щодо яких йому пред`явлено обвинувачення.
Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 №1-р/2019 зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.
Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України: «Кожен має право на справедливий … розгляд його справи …». Відповідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
У відповідності до роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини.
Згідно роз`яснень, даних у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.06.1990 № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», недопустимим є обвинувальний ухил при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного.
В справі «Барбера, Мессегуо і Джабардо проти Іспанії» від 06.12.1998, Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.
Згідно ст. 17 КПК України, ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться лише на її користь. Таким чином, докази сторони обвинувачення не є беззаперечними, не доводять винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 263 КК України, поза розумним сумнівом, а тому усі сумніви тлумачаться судом на користь обвинуваченого.
Згідно з ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданий, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумнів сумнівом.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Таким чином, ОСОБА_5 підлягає виправданню за пред`явленим йому обвинуваченням на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, оскільки зібраними стороною обвинувачення та дослідженими в судовому засіданні доказами не доведено наявність в його діях складу кримінального правопорушення.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження ОСОБА_5 не обирався.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь експертної установи документально підтверджені витрати на залучення експерта. Отже, процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні у вигляді витрат на залучення експертів стягненню не підлягають, оскільки судом ухвалюється виправдувальний вирок.
Долю речових доказів у кримінальному провадженні вирішити до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 62, 129 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.22, 84-87, 91-96,284,368,370,371,373-376 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 визнати невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 263 КК України, та виправдати на підставі п.3 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з встановленням відсутності в його діянні складу кримінального правопорушення.
Процесуальні витрати в сумі 980,70 грн. на залучення експертів віднести на рахунок держави.
Скасувати арешт з майна, який накладено ухвалами слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва  від 01.06.2020 (справа № 752/9944/20), що визнано речовими доказами.
Речові докази, а саме:
- мисливську комбіновану рушницю ІЖ-56 «Білка», заводський номер НОМЕР_1 , 1956 року випуску, яка перебуває в камері зберігання Черкаського районного відділення Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області звернути у власність держави в особі Міністерства оборони України та передати для потреб Збройних Сил України;
- грошові кошти в сумі 10 000 гривень купюрами номіналом 200 грн. кожна в кількості 50 шт повернули за належністю до Черкаського управління ДВБ НПУ.
- документи, заяви, платіжні документи, рахунок, які відповідно до постанов прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням від 15.07.2020, які приєднані до матеріалів кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження;
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення тридцятиденного строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий      ОСОБА_1