ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

26 травня 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 751/9195/24
Головуючий у першій інстанції – Яременко І. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/49/26

Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді: Скрипки А.А. 
суддів: Онищенко О.І., Шарапової О.Л.
секретар: Мальцева І.В., Зеляк Ю.Г. 

сторони: 
позивач: ОСОБА_1 
відповідач: Акціонерне товариство ”Чернігівобленерго” 
третя особа: ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства ”Чернігівобленерго” на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова у складі судді Яременко І.В. від 21 березня 2025 року, місце ухвалення рішення – м. Чернігів, у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства ”Чернігівобленерго” про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, третя особа: ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом до АТ ”Чернігівобленерго” про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у якому просила стягнути на її користь: 100 000 грн. - моральної шкоди; 5 162 грн. 40 коп. - у відшкодування судових витрат, пов`язаних із проведенням інженерно-транспортної експертизи. В обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 вказувала, що 02.05.2023 року о 15 год. 20 хв., ОСОБА_2 , керуючи службовим автомобілем ”REHAULT DOKKER” з реєстраційним номером НОМЕР_1 , належним АТ ”Чернігівобленерго”, та рухаючись в м. Чернігові по вул. І.Мазепи зі сторони вул. Толстого, перевищив дозволену швидкість руху в населених пунктах, а саме, рухався зі швидкістю 80,9 км/год, чим порушив вимоги п.12.4 Правил дорожнього руху, внаслідок чого трапилось зіткнення із автомобілем ”HAVAL H2”, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням позивача ОСОБА_1 , яка рухалася у зустрічному напрямку по вул. І.Мазепи зі сторони проспекту Перемоги та виконувала поворот ліворуч на вул. Музичну на зелений сигнал світлофора. Позивач зазначала, що в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди автомобілям завдано механічні пошкодження, а водію автомобіля ”HAVAL H2”, із реєстраційним номером НОМЕР_2 , було спричинено тілесні ушкодження. Згідно постанови Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12.01.2024 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП - закрито, на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу. 01.08.2023 року постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП відносно водія ОСОБА_1 , було закрито, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в її діях адміністративного правопорушення. За доводами позивача, ОСОБА_2 є винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої позивачу була спричинена шкода. У результаті дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_1 , крім майнової шкоди у вигляді пошкодження належного їй автомобіля ”HAVAL H2”, була також спричинена моральна шкода, яка полягає у спричиненні позивачу тілесних ушкоджень в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Позивач із місця пригоди була доставлена до приймального відділення КНП Чернігівської міської лікарні №2 Чернігівської міської ради, де оглянута лікарем невропатологом та їй було встановлено діагноз: ”закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, перелом кісток носу (?), гіпертонічний криз на фоні стресової ситуації”. Після огляду позивачу було рекомендовано спостереження лікарів та медикаментозне лікування. За доводами позивача, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у неї було пошкоджено праве плече, у зв`язку з чим, вона знаходилась на амбулаторному лікуванні в період з 17.10.2023 року по 25.10.2023 року, а у подальшому, в період з 08.04.2024 року по 22.04.2024 року, проходила стаціонарне лікування у відділенні реабілітації та лікування пацієнтів з хворобами кістково-м`язевої системи та сполучної тканини в КНП Чернігівській міській лікарні №4. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 , які виразилися в грубому порушені Правил дорожнього руху, як стверджує позивач, вона перенесла істотні переживання за своє життя та здоров`я. Дорожньо-транспортна пригода викликала у ОСОБА_1 сильний психологічний стрес, тривогу, значне погіршення сну та посилення дратівливості. Тим самим, внаслідок ушкодження здоров`я, за доводами позивача ОСОБА_1 , їй спричинено моральну шкоду, яка у вартісному вигляді становить 40 000 грн. Позивач стверджувала, що внаслідок протиправної поведінки водія ОСОБА_2 , їй спричинена моральна шкода, яка пов`язана із пошкодженням внаслідок ДТП автомобіля ”HAVAL H2” з реєстраційним номером НОМЕР_2 . Вказані обставини призвели до додаткових витрат та труднощів, викликали певні незручності у повсякденному житті та необхідності вжиття заходів для проведення ремонту транспортного засобу. Останні роботи, які проводились на станції технічного обслуговування, були проведені 02.02.2024 року. Автомобіль позивач використовувала для проїзду до місця роботи у м. Києві. Оскільки ОСОБА_1 проживає у м.Чернігові, а місце її роботи знаходиться у м. Києві, то відсутність автомобіля завдала їй негативні емоції та моральні страждання через незручності у житті та необхідності пристосуватися до вимушених змін в організації свого життя. У зв`язку із труднощами щодо використання автомобіля за його прямим призначенням та необхідністю проведення ремонтних робіт транспортного засобу, позивач пережила негативні емоції та душевні хвилювання, її звичайний спосіб життя було порушено. За доводами позивача, їй спричинена моральна шкода, пов`язана із пошкодженням належного їй майна, яка у вартісному вигляді становить - 60 000 грн. Загальний розмір моральної шкоди, спричиненої позивачу внаслідок ДТП, яка полягає у фізичному болю та душевних стражданнях, у зв`язку із ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та душевних стражданнях у зв`язку із пошкодженням її майна, позивач ОСОБА_1 оцінила у 100 000 грн.

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 21.03.2025 року позов ОСОБА_1 до АТ ”Чернігівобленерго” про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, було задоволено частково. Судом стягнуто з АТ ”Чернігівобленерго” на користь ОСОБА_1 , у відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 50 000 грн.; витрати, понесені на проведення інженерно-транспортної експертизи за висновком №СЕ-19/125-23/5014-ІТ від 28.07.2023 року, в розмірі 5 162 грн. 40 коп.; судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. У задоволенні решти вимог заявленого позову - відмовлено. 

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство ”Чернігівобленерго” просить скасувати рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21.03.2025 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні вимог позову ОСОБА_1 у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги АТ ”Чернігівобленерго” вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 21.03.2025 року, є необґрунтованим. В доводах апеляційної скарги Акціонерне товариство ”Чернігівобленерго” зазначає, що не погоджується із встановленням судом першої інстанції беззаперечної вини водія автомобіля ”REHAULT DOKKER”, із реєстраційним номером НОМЕР_1 , ОСОБА_2 . Апелянт стверджує, що вина осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається. Жодного із водіїв не було визнано винним, і не було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. В доводах апеляційної скарги АТ ”Чернігівобленерго” звертає увагу на ті обставини, що суд першої інстанції посилається на висновок експерта №СЕ-19/125-23/50-14-ТТ від 28.07.2023 року, яким підтверджується вина ОСОБА_2 у скоєнні ДТП, однак, як стверджує апелянт, експертний висновок вказує на порушення правил дорожнього руху обома водіями, нехтування якими призвело до дорожньо-транспортної пригоди. За доводами апелянта, в обґрунтування відшкодування моральної шкоди позивач зазначає, що внаслідок ДТП нею були отримані тілесні ушкодження, які підтверджуються висновком лікаря невропатолога Чернігівської міської лікарні №2 ЧМР ОСОБА_3 , за яким за результатами огляду лікар констатував: ЗЧМТ, струс головного мозку, перелом кісток носа (під знаком питання), гіпертонічний криз на фоні стресової ситуації. Також було проведено дослідження КТ від 03.05.2023 року, за результатами якого не виявлено порушення цілісності кісток мозкового черепу; щільність мозкової тканини збережена; борозни головного мозку диференціюються чітко; серединні структури не зміщені; арахноїдальний простір не розширений. Таким чином, факт перелому кісток носу не знайшов свого підтвердження жодним доказом. Апелянт стверджує, що позивача не було госпіталізовано до медичного закладу, а лише призначено медикаментозне лікування, що свідчить про незначне ушкодження здоров`я. Апелянт стверджує, що позивач посилається на той факт, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, їй було пошкоджено праве плече і за медичною допомогою позивач звернулась тільки 12.10.2023 року, і знаходилась на амбулаторному лікуванні в період з 17.10.2023 року по 25.10.2023 року, в подальшому позивач 01.02.2024 року знову звернулась за медичною допомогою до лікаря ортопеда, і їй було встановлено діагноз: плечелопатковий периартрит справа, і знову ОСОБА_1 знаходилась на амбулаторному лікуванні. Апелянт звертає увагу, що у висновку лікаря-терапевта зазначено, що у ОСОБА_1 присутні скарги на біль у правому плечі, які виникли, на думку пацієнта, внаслідок травми 02.05.2023 року, проте, лікар записує скарги зі слів пацієнта, і це виключно припущення позивача, що біль у плечі з`явився внаслідок травми в ДТП 02.05.2023 року, яке не підтверджується жодним записом у амбулаторній картці пацієнтки чи довідкою лікаря або експертизою, датованою травнем 2023 року. Апелянт звертає увагу, що позивач відмовилась від судово-медичної експертизи, про що була написана власноручна заява від 02.05.2023 року, яка міститься у матеріалах справи. Апелянт вважає, що ОСОБА_1 отримала незначне ушкодження здоров`я, що підтверджується дослідження КТ та висновками лікарів, а лікування плечелопаткового периартриту через 5 місяців після ДТП, взагалі не узгоджується із умовами причинно-наслідкового зв`язку та не підтверджується жодним обґрунтованим і змістовним розрахунком. В доводах апеляційної скарги Акціонерне товариство ”Чернігівобленерго” зазначає, що на час ДТП, транспортний засіб АТ ”Чернігівобленерго” був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №214161824 від 18.04.2023 року, страхова сума на одного потерпілого: за заподіяну шкоду життю та здоров`ю - 320 000 грн., за шкоду, заподіяну майну - 160 000 грн. Судом першої інстанції безпідставно не прийнято до уваги, що матеріали справи не містять жодних чеків щодо витрат на лікування та відновлення здоров`я позивача. За доводами апелянта, матеріали справи не містять доказів, що позивач зверталась до Страхової компанії ”Арсенал” щодо відшкодування шкоди, пов`язаної із лікуванням, та за відшкодуванням моральної шкоди, а отже, і визначення розміру моральної шкоди є занадто завищеним, з точки зору розумності і справедливості. Апелянт звертає увагу, що судом першої інстанції безпідставно не враховано того факту, що згідно документів, долучених до матеріалів справи, автомобіль ”HAVAL H2” із реєстраційним номером НОМЕР_2 , було відновлено у жовтні 2023 року, а повторне звернення на СТО позивачем було здійснено 20.12.2023 року, з причин несправного датчику ABS/ESP. Апелянт зазначає, що матеріали справи не містять висновку соціально-психологічної експертизи щодо розміру моральної шкоди, і взагалі матеріали справи не містять жодного належного розрахунку моральної шкоди, жодних чеків, які підтверджують придбання ліків, оплату процедур з відновлення, про які заявляла позивач у судовому засіданні. Апелянт вважає, що позивачем не надано доказів того, що діями відповідача їй було завдано моральну шкоду, також позивачем не визначено характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких вона зазнала, не визначено характер немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення), і окрім того, не надано доказів щодо тяжкості вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, ступеню зниження престижу.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача АТ ”Чернігівобленерго” - адвокат Думчева І.В. підтримала вимоги та доводи поданої апеляційної скарги і просила її задовольнити.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Бредюк О.М. просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, у зв`язку із її безпідставністю, та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 21.03.2025 року.

В судове засідання апеляційного суду третя особа - ОСОБА_2 , належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду даної справи, не з`явився.

Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 02.05.2023 року о 15 год. 20 хв. у м. Чернігові на перехресті вул. Івана Мазепи та вул. Музичної, сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля ”REHAULT DOKKER” з реєстраційним номером НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та автомобіля ”HAVAL H2” з реєстраційним номером НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . У результаті дорожньо-транспортної пригоди, транспортні засоби отримали механічні пошкодження, власникам завдано матеріальних збитків. Тілесні ушкодження отримала водій ОСОБА_1 .

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 02.10.2020 року, власником автомобіля ”HAVAL H2” з реєстраційним номером НОМЕР_2 , є ОСОБА_1 (а.с.38).

Автомобіль ”REHAULT DOKKER” з реєстраційним номером НОМЕР_1 , станом на 02.05.2023 року, належав АТ ”Чернігівобленерго”. ОСОБА_2 , станом на 02.05.2023 року, перебував у трудових відносинах з АТ ”Чернігівобленерго” та обіймав посаду водія автотранспортних засобів служби транспорту і логістики Товариства (а.с.52).

Постановою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 12.01.2024 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП, було закрито, на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу (а.с.11-12).

01.08.2023 року постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП відносно водія ОСОБА_1 - закрито, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення (а.с.14-17).

Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/125-23/5014-ІТ від 28.07.2023 року, проведеної головним судовим експертом сектору автотехнічних досліджень відділу автотехнічних досліджень та криміналістичного дослідження транспортних засобів Чернігівського НДЕКЦ МВС Пушком Г.М.:
1. Середня швидкість руху автомобіля ”REHAULT DOKKER” з реєстраційним номером НОМЕР_1 на ділянці дороги від дальньої електроопори (№1) до першого світлофорного об`єкту становила близько 80,9 км/год.
2. В дорожній обстановці та обставинах, що вказані у заяві на проведення даної експертизи, випливають з наданих на дослідження матеріалів, виходячи з технічних вимог Правил дорожнього руху України водію автомобіля ”HAVAL H2” з реєстраційним номером НОМЕР_2 ОСОБА_1 необхідно було діяти у відповідності з положеннями п.10.1, 16.6 ПДР.
3. В дорожній обстановці та обставинах, що вказані у заяві на проведення даної експертизи, випливають з наданих на дослідження матеріалів, виходячи з технічних вимог Правил дорожнього руху України водію автомобіля ”REHAULT DOKKER” з реєстраційним номером НОМЕР_1 ОСОБА_2 необхідно було діяти у відповідності з положеннями п.п.8.7.3 в, ґ, 12.3, 12.4, 12.9 б ПДР.
4. З технічної точки зору за вказаних умов та обставин, дії водія автомобіля ”REHAULT DOKKER” з реєстраційним номером НОМЕР_1 ОСОБА_2 , що не відповідали вимогам п.12.3,12.4 Правил дорожнього руху України, є причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди (а.с.19-37).

Як вбачається із дослідної частини вказаного висновку експерта, експертом досліджувався протокол перегляду відеозапису від 19.07.2023 року, складений адвокатом О.М.Бредюком, до якого додано фототаблицю, де на фото №3 (у висновку експерта №СЕ-19/125-23/5014-ІТ від 28.07.2023 року зображення 10) зафіксовано знаходження автомобіля ”REHAULT DOKKER” з реєстраційним номером НОМЕР_1 , навпроти (на рівні) першого світлофорного об`єкту, при цьому, горить жовтий сигнал світлофора (а.с.28).

При дослідженні вихідних даних, зокрема, відеозапису, судовим експертом Пушок Г.М. у висновку детально зафіксовано відтворення події дорожньо-транспортної пригоди, рух та взаємне розташування транспортних засобів ”REHAULT DOKKER” з реєстраційним номером НОМЕР_1 та ”HAVAL H2” з реєстраційним номером НОМЕР_2 , що передували події дорожньо-транспортної пригоди, а саме: 
”О 15:39:38 зафіксовано поява в полі зору відеокамери автомобіля ”HAVAL H2” з реєстраційним номером НОМЕР_2 , який рухається в сторону перехрестя, при цьому в автомобілі увімкнений лівий покажчик повороту, а на світлофорі горить зелене світло для автомобілів, які рухаються по напрямку руху автомобіля HAVAL H2.
О 15:39:42 автомобіль ”HAVAL H2” з реєстраційним номером НОМЕР_4 проїжджає світлофор, на якому горить зелений мигаючий сигнал світлофора, та виїжджає на перехрестя.
О 15:39:42 автомобіль ”HAVAL H2” з реєстраційним номером НОМЕР_2 зміщується ліворуч та починає здійснювати виконання маневру повороту ліворуч.
О 15:39:42 автомобіль ”HAVAL H2” з реєстраційним номером НОМЕР_2 починає повертати ліворуч на вул. Музикальну.
О 15:39:43 автомобіль ”HAVAL H2” з реєстраційним номером НОМЕР_2 знаходиться на перехресті та виїжджає на зустрічну смуту для руху та намагається закінчити маневр повороту ліворуч. При цьому на світлофорі загорається жовтий сигнал світлофора.
О 15:39:44 автомобіль ”HAVAL H2” з реєстраційним номером НОМЕР_2 зупиняється та відбувається зіткнення з автомобілем ”REHAULT DOKKER” з реєстраційним номером НОМЕР_1 ”.
При цьому зафіксовано: ”автомобіль: ”REHAULT DOKKER” з реєстраційним номером НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , завантаженість: водій та один пасажир. Відстань довжиною 47,6 метра між електроопорами №1 та №2 автомобіль долає за час 2 сек. Перед зіткненням не гальмується. В момент загоряння жовтого сигналу на світлофорі знаходиться перед світлофорним об`єктом №3 (фото №2). Виїзд на перехрестя відбувається на жовтий сигнал світлофора (відповідно до відеозапису D25_S20230502153922JE20230502154819)” (а.с.20-21).

Позивачем ОСОБА_1 було сплачено за проведення судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/125-23/5014-ІТ від 28.07.2023 року 5 162 грн. 40 грн. (а.с.54, 55).

Судом першої інстанції встановлено, що дорожньо-транспортною пригодою позивачу ОСОБА_1 були спричинені тілесні ушкодження. З місця пригоди позивач була доставлена до приймального відділення КНП Чернігівської міської лікарні №2 Чернігівської міської ради, де оглянута лікарем невропатологом та було встановлено діагноз: ”закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку (02.05.2023 року в ДТП), гіпертонічний криз на фоні стресової ситуації (02.05.2023 року), перелом кісток носа (?)” (а.с.39,40).

03.05.2025 року ОСОБА_1 було проведено комп`ютерну томографію головного мозку (а.с.41,42).

Згідно даних медичної карти амбулаторного хворого №58002, ОСОБА_1 12.10.2023 року з приводу травми правого плеча звернулась до лікаря-терапевта, у зв`язку з чим знаходилась на амбулаторному лікуванні в період з 17.10.2023 року по 25.10.2023 року (а.с.43-46).

Згідно виписки №0760, ОСОБА_1 в період з 08.04.2024 року по 22.04.2024 року, проходила стаціонарне лікування у відділенні реабілітації та лікування пацієнтів з хворобами кістково-м`язевої системи та сполучної тканини в КНП Чернігівській міській лікарні №4 з приводу хвороби правого плечового суглобу (а.с.47).

Судом також встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, було пошкоджено майно позивача ОСОБА_1 - автомобіль”HAVAL H2” з реєстраційним номером НОМЕР_2 .

Згідно повідомлень ТОВ ”Богдан-Авто Чернігів” №01/21/23 від 21.12.2023 року та від 27.08.2024 року, у травні 2023 року до ТОВ ”Богдан-Авто Чернігів” надійшов запит на формування рахунку-фактури від СК ”Арсенал” для відновлення автомобіля ”HAVAL H2” з реєстраційним номером НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 02.06.2023 року фахівцем станції технічного обслуговування ТОВ ”Богдан-Авто Чернігів” після огляду пошкодженого автомобіля, узгодження робіт по його відновленню із виконавцями, було сформовано рахунок і надіслано на оплату до страхової компанії. 06.06.2023 року СК ”Арсенал” перерахувала кошти на рахунок ТОВ ”Богдан-Авто Чернігів”, і 08.06.2023 року дистриб`ютор ТМ ”HAVAL” ТОВ ”Нова Енергія України” відвантажив частину запчастин для ремонту автомобіля. Станом на 20.12.2023 року, на автомобілі позивача не працювала система ABS/ESP. Система ABS запобігає блокуванню та ковзанню коліс. Останні роботи, які проводились на станції технічного обслуговування ТОВ ”Богдан-Авто Чернігів” з відновлення автомобіля ”HAVAL H2”, із реєстраційним номером НОМЕР_2 , були проведені 02.02.2024 року (а.с.48,49).

Згідно довідки ТОВ ”КОВАЛЬСЬКА ІНВЕСТ” вих. №3 від 31.01.2024 року, ОСОБА_1 працює з 01.06.2021 року на посаді провідного бухгалтера-експерта відділу формування собівартості, закриття періоду та звітності департаменту бухгалтерських послуг фінансово-юридичної дирекції в ТОВ ”КОВАЛЬСЬКА ІНВЕСТ”, адреса: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100 (а.с.50).

У відповіді на адвокатський запит представника відповідача ТОВ ”КОВАЛЬСЬКА ІНВЕСТ” повідомило, що фактичне робоче місце ОСОБА_1 з 02.05.2023 року до дня звільнення - 21.06.2024 року, знаходилось в м. Чернігів (за територіальним розташуванням обслуговуємих об`єктів) та у м. Києві (за місцезнаходженням головного офісу ТОВ ”КОВАЛЬСЬКА ІНВЕСТ”). Графік роботи 8-годинний, 5-денний з двома вихідними днями (а.с.103).

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 21.03.2025 року, частково задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції прийняв до уваги правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 04.03.2020 року в справі №641/2795/16-ц. Судом першої інстанції було констатовано наявність вини в діях ОСОБА_2 у настанні дорожньо-транспортної пригоди 02.03.2023 року, при цьому, судом було встановлено, що дорожньо-транспортною пригодою ОСОБА_1 були спричинені тілесні ушкодження та пошкоджено її автомобіль ”HAVAL H2”, із реєстраційним номером НОМЕР_2 , тривалість ремонту якого становила з моменту дорожньо-транспортної пригоди - 02.05.2023 року до 02.02.2024 року (проведення останніх ремонтних робіт), що становить 9 місяців. Судом першої інстанції було встановлено, що дорожньо-транспортною пригодою позивачу були спричинені тілесні ушкодження. З місця пригоди позивач була доставлена до приймального відділення КНП Чернігівської міської лікарні №2 Чернігівської міської ради, де оглянута лікарем-невропатологом та встановлено діагноз: ’’закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку (02.05.2023 в ДТП), гіпертонічний криз на фоні стресової ситуації (02.05.2023), перелом кісток носа(?)’’. 03.05.2025 ОСОБА_1 було проведено КТ ГМ (комп`ютерну томографію головного мозку). Згідно медичної карти амбулаторного хворого № 58002, ОСОБА_1 12.10.2023 з приводу травми правого плеча звернулась до лікаря-терапевта, у зв`язку з чим, знаходилась на амбулаторному лікуванні в період з 17.10.2023 року по 25.10.2023 року. Згідно виписки № 0760, ОСОБА_1 в період з 08.04.2024 року по 22.04.2024 року проходила стаціонарне лікування у відділенні реабілітації та лікування пацієнтів з хворобами кістково-м`язевої системи та сполучної тканини в КНП Чернігівській міській лікарні № 4 з приводу хвороби правого плечового суглобу. За даних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до АТ ”Чернігівобленерго” про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі: відшкодування моральної шкоди - 50 000 грн., стягненння понесених витрат на проведення інженерно-транспортної експертизи - 5 162 грн. 40 коп.

В доводах апеляційної скарги Акціонерне товариство ”Чернігівобленерго” зазначає, що не погоджується із встановленням судом першої інстанції беззаперечної вини водія автомобіля ”REHAULT DOKKER”, із реєстраційним номером НОМЕР_1 , ОСОБА_2 . Апелянт стверджує, що вина осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається. Жодного із водіїв не було визнано винним, і не було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. В доводах апеляційної скарги АТ ”Чернігівобленерго” звертає увагу на ті обставини, що суд першої інстанції посилається на висновок експерта №СЕ-19/125-23/50-14-ТТ від 28.07.2023 року, яким підтверджується вина ОСОБА_2 у скоєнні ДТП, однак, як стверджує апелянт, експертний висновок вказує на порушення правил дорожнього руху обома водіями, нехтування якими призвело до дорожньо-транспортної пригоди. За доводами апелянта, в обґрунтування відшкодування моральної шкоди позивач зазначає, що внаслідок ДТП нею були отримані тілесні ушкодження, які підтверджуються висновком лікаря невропатолога Чернігівської міської лікарні №2 ЧМР ОСОБА_3 , за яким за результатами огляду лікар констатував: ЗЧМТ, струс головного мозку, перелом кісток носа (під знаком питання), гіпертонічний криз на фоні стресової ситуації. Також було проведено дослідження КТ від 03.05.2023 року, за результатами якого не виявлено порушення цілісності кісток мозкового черепу; щільність мозкової тканини збережена; борозни головного мозку диференціюються чітко; серединні структури не зміщені; арахноїдальний простір не розширений. Таким чином, факт перелому кісток носу не знайшов свого підтвердження жодним доказом. Апелянт стверджує, що позивача не було госпіталізовано до медичного закладу, а лише призначено медикаментозне лікування, що свідчить про незначне ушкодження здоров`я. Апелянт стверджує, що позивач посилається на той факт, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, їй було пошкоджено праве плече і за медичною допомогою позивач звернулась тільки 12.10.2023 року, і знаходилась на амбулаторному лікуванні в період з 17.10.2023 року по 25.10.2023 року, в подальшому позивач 01.02.2024 року знову звернулась за медичною допомогою до лікаря ортопеда, і їй було встановлено діагноз: плечелопатковий периартрит справа, і знову ОСОБА_1 знаходилась на амбулаторному лікуванні. Апелянт звертає увагу, що у висновку лікаря-терапевта зазначено, що у ОСОБА_1 присутні скарги на біль у правому плечі, які виникли, на думку пацієнта, внаслідок травми 02.05.2023 року, проте, лікар записує скарги зі слів пацієнта, і це виключно припущення позивача, що біль у плечі з`явився внаслідок травми в ДТП 02.05.2023 року, яке не підтверджується жодним записом у амбулаторній картці пацієнтки чи довідкою лікаря або експертизою, датованою травнем 2023 року. Апелянт звертає увагу, що позивач відмовилась від судово-медичної експертизи, про що була написана власноручна заява від 02.05.2023 року, яка міститься у матеріалах справи. Апелянт вважає, що ОСОБА_1 отримала незначне ушкодження здоров`я, що підтверджується дослідження КТ та висновками лікарів, а лікування плечелопаткового периартриту через 5 місяців після ДТП, взагалі не узгоджується із умовами причинно-наслідкового зв`язку та не підтверджується жодним обґрунтованим і змістовним розрахунком. В доводах апеляційної скарги Акціонерне товариство ”Чернігівобленерго” зазначає, що на час ДТП, транспортний засіб АТ ”Чернігівобленерго” був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №214161824 від 18.04.2023 року, страхова сума на одного потерпілого: за заподіяну шкоду життю та здоров`ю - 320 000 грн., за шкоду, заподіяну майну - 160 000 грн. Судом першої інстанції безпідставно не прийнято до уваги, що матеріали справи не містять жодних чеків щодо витрат на лікування та відновлення здоров`я позивача. За доводами апелянта, матеріали справи не містять доказів, що позивач зверталась до Страхової компанії ”Арсенал” щодо відшкодування шкоди, пов`язаної із лікуванням, та за відшкодуванням моральної шкоди, а отже, і визначення розміру моральної шкоди є занадто завищеним, з точки зору розумності і справедливості. Апелянт звертає увагу, що судом першої інстанції безпідставно не враховано того факту, що згідно документів, долучених до матеріалів справи, автомобіль ”HAVAL H2” із реєстраційним номером НОМЕР_2 , було відновлено у жовтні 2023 року, а повторне звернення на СТО позивачем було здійснено 20.12.2023 року, з причин несправного датчику ABS/ESP. Апелянт зазначає, що матеріали справи не містять висновку соціально-психологічної експертизи щодо розміру моральної шкоди, і взагалі матеріали справи не містять жодного належного розрахунку моральної шкоди, жодних чеків, які підтверджують придбання ліків, оплату процедур з відновлення, про які заявляла позивач у судовому засіданні. Апелянт вважає, що позивачем не надано доказів того, що діями відповідача їй було завдано моральну шкоду, також позивачем не визначено характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких вона зазнала, не визначено характер немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення), і окрім того, не надано доказів щодо тяжкості вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, ступеню зниження престижу.

Апеляційний суд вважає, що вказані вище доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 21.03.2025 року, виходячи із наступного.

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (стаття 22 ЦК України).

Відповідно до статей: 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Положення статті 1187 ЦК України є спеціальними відносно статті 1166 ЦК України, у зв`язку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальним нормам.

Поняття джерела підвищеної небезпеки закріплено у статті 1187 ЦК України.

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (частина перша статті 1187 ЦК України).

Згідно із ч.2 статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Приписами ч.1 статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

У разі відсутності преюдиційного доказу вини особи у завданні шкоди, зазначена обставина підлягає встановленню у ході розгляду цивільної справи. Непритягнення особи до адміністративної відповідальності з будь-яких причин за порушення Правил дорожнього руху не свідчить про відсутність підстав для цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду. Винність особи у вчиненні ДТП, завданні шкоди у цивільній справі повинна бути доведена у загальному порядку.

У постанові Верховного Суду від 04.03.2020 року в справі №641/2795/16-ц, провадження №61-20728св19, зазначено, що непритягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо. 

Аналогічний правовий висновок міститься також і в постановах Верховного Суду від 05.06.2019 року у справі №647/698/16-ц, від 17.07.2019 року у справі №638/16723/15-ц, від 18.12.2019 року у справі №569/13962/17.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 02.05.2023 року о 15 год. 20 хв. у м. Чернігові на перехресті вул. Івана Мазепи та вул. Музичної, сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля ”REHAULT DOKKER” з реєстраційним номером НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та автомобіля ”HAVAL H2” з реєстраційним номером НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . У результаті дорожньо-транспортної пригоди, транспортні засоби отримали механічні пошкодження, власникам завдано матеріальних збитків. Тілесні ушкодження отримала водій ОСОБА_1 .

Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12.01.2024 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП, було закрито, на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу (а.с.11-12).

Автомобіль ”REHAULT DOKKER” з реєстраційним номером НОМЕР_1 , станом на 02.05.2023 року, належав АТ ”Чернігівобленерго”. ОСОБА_2 , станом на 02.05.2023 року, перебував у трудових відносинах з АТ ”Чернігівобленерго” та обіймав посаду водія автотранспортних засобів служби транспорту і логістики Товариства (а.с.52).

Згідно положень ч.1 статті 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їх працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 року у справі №426/16825/16-ц зроблено висновок відносно того, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Враховуючи викладене вище, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції відносно того, що ОСОБА_2 , керуючи 02.05.2023 року автомобілем ”REHAULT DOKKER” з реєстраційним номером НОМЕР_1 , законним володільцем якого, станом на вказану дату, було АТ ”Чернігівобленерго”, безпосередньо в момент дорожньо-транспортної пригоди здійснював свої трудові обов`язки, як водій, і тому АТ ”Чернігівобленерго” повинно нести відповідальність за шкоду, заподіяну його водієм під час виконання ним трудових обов`язків, як юридична особа, яка несе цивільно-правову відповідальність, за шкоду спричинену їх працівником внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до приписів статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Положеннями ч.1 статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із ч.2 статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини: 1, 6 статті 81 ЦПК України).

Приписами ч.3 статті 102 ЦПК України встановлено, що висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

На підтвердження обґрунтованості вимог заявленого позову, ОСОБА_1 надала до суду першої інстанції висновок судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/125-23/5014-ІТ від 28.07.2023 року, вартість якого складає 5 162 грн. 40 коп.

Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/125-23/5014-ІТ від 28.07.2023 року, проведеної головним судовим експертом сектору автотехнічних досліджень відділу автотехнічних досліджень та криміналістичного дослідження транспортних засобів Чернігівського НДЕКЦ МВС Пушком Г.М.: 
1. Середня швидкість руху автомобіля ”REHAULT DOKKER” з реєстраційним номером НОМЕР_1 на ділянці дороги від дальньої електроопори (№1) до першого світлофорного об`єкту становила близько 80,9 км/год.
2. В дорожній обстановці та обставинах, що вказані у заяві на проведення даної експертизи, випливають з наданих на дослідження матеріалів, виходячи з технічних вимог Правил дорожнього руху України водію автомобіля ”HAVAL H2” з реєстраційним номером НОМЕР_2 ОСОБА_1 необхідно було діяти у відповідності з положеннями п.10.1, 16.6 ПДР. 
3. В дорожній обстановці та обставинах, що вказані у заяві на проведення даної експертизи, випливають з наданих на дослідження матеріалів, виходячи з технічних вимог Правил дорожнього руху України водію автомобіля ”REHAULT DOKKER” з реєстраційним номером НОМЕР_1 ОСОБА_2 необхідно було діяти у відповідності з положеннями п.п.8.7.3 в, ґ, 12.3, 12.4, 12.9 б ПДР. 
4. З технічної точки зору за вказаних умов та обставин, дії водія автомобіля ”REHAULT DOKKER” з реєстраційним номером НОМЕР_1 ОСОБА_2 , що не відповідали вимогам п.12.3,12.4 Правил дорожнього руху України, є причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди (а.с.19-37).

Як вбачається із дослідної частини вказаного висновку експерта, експертом досліджувався протокол перегляду відеозапису від 19.07.2023 року, складений адвокатом О.М.Бредюком, до якого додано фототаблицю, де на фото №3 (у висновку експерта №СЕ-19/125-23/5014-ІТ від 28.07.2023 року зображення 10) зафіксовано знаходження автомобіля ”REHAULT DOKKER” з реєстраційним номером НОМЕР_1 , навпроти (на рівні) першого світлофорного об`єкту, при цьому, горить жовтий сигнал світлофора (а.с.28).

При дослідженні вихідних даних, зокрема, відеозапису, судовим експертом Пушок Г.М. у висновку детально зафіксовано відтворення події дорожньо-транспортної пригоди, рух та взаємне розташування транспортних засобів ”REHAULT DOKKER” з реєстраційним номером НОМЕР_1 та ”HAVAL H2” з реєстраційним номером НОМЕР_2 , що передували події дорожньо-транспортної пригоди, а саме: 
”О 15:39:38 зафіксовано поява в полі зору відеокамери автомобіля ”HAVAL H2” з реєстраційним номером НОМЕР_2 , який рухається в сторону перехрестя, при цьому в автомобілі увімкнений лівий покажчик повороту, а на світлофорі горить зелене світло для автомобілів, які рухаються по напрямку руху автомобіля HAVAL H2.
О 15:39:42 автомобіль ”HAVAL H2” з реєстраційним номером НОМЕР_4 проїжджає світлофор, на якому горить зелений мигаючий сигнал світлофора, та виїжджає на перехрестя.
О 15:39:42 автомобіль ”HAVAL H2” з реєстраційним номером НОМЕР_2 зміщується ліворуч та починає здійснювати виконання маневру повороту ліворуч.
О 15:39:42 автомобіль ”HAVAL H2” з реєстраційним номером НОМЕР_2 починає повертати ліворуч на вул. Музикальну.
О 15:39:43 автомобіль ”HAVAL H2” з реєстраційним номером НОМЕР_2 знаходиться на перехресті та виїжджає на зустрічну смуту для руху та намагається закінчити маневр повороту ліворуч. При цьому на світлофорі загорається жовтий сигнал світлофора.
О 15:39:44 автомобіль ”HAVAL H2” з реєстраційним номером НОМЕР_2 зупиняється та відбувається зіткнення з автомобілем ”REHAULT DOKKER” з реєстраційним номером НОМЕР_1 ”.
При цьому зафіксовано: ”автомобіль: ”REHAULT DOKKER” з реєстраційним номером НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , завантаженість: водій та один пасажир. Відстань довжиною 47,6 метра між електроопорами №1 та №2 автомобіль долає за час 2 сек. Перед зіткненням не гальмується. В момент загоряння жовтого сигналу на світлофорі знаходиться перед світлофорним об`єктом №3 (фото №2). Виїзд на перехрестя відбувається на жовтий сигнал світлофора (відповідно до відеозапису D25_S20230502153922JE20230502154819)” (а.с.20-21).

В ході судового розгляду даної справи відповідачем АТ ”Чернігівобленерго” на спростування наданого позивачем вказаного вище висновку судової експертизи №СЕ-19/125-23/5014-ІТ від 28.07.2023 року, не надано жодних доказів. Відповідного клопотання про проведення у справі додаткової або повторної експертизи, стороною відповідача в ході судового розгляду даної справи, не заявлялося. 

Враховуючи викладене вище, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції щодо необхідності стягнення із АТ ”Чернігівобленерго” на користь ОСОБА_1 понесених нею витрат на проведення вказаної вище експертизи, у розмірі 5 162 грн. 40 коп. (а.с.55).

За доводами апелянта, в обґрунтування відшкодування моральної шкоди позивач зазначає, що внаслідок ДТП нею були отримані тілесні ушкодження, які підтверджуються висновком лікаря невропатолога Чернігівської міської лікарні №2 ЧМР ОСОБА_3 , за яким за результатами огляду лікар констатував: ЗЧМТ, струс головного мозку, перелом кісток носа (під знаком питання), гіпертонічний криз на фоні стресової ситуації. Також було проведено дослідження КТ від 03.05.2023 року, за результатами якого не виявлено порушення цілісності кісток мозкового черепу; щільність мозкової тканини збережена; борозни головного мозку диференціюються чітко; серединні структури не зміщені; арахноїдальний простір не розширений. Таким чином, факт перелому кісток носу не знайшов свого підтвердження жодним доказом. Апелянт стверджує, що позивача не було госпіталізовано до медичного закладу, а лише призначено медикаментозне лікування, що свідчить про незначне ушкодження здоров`я. Апелянт стверджує, що позивач посилається на той факт, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, їй було пошкоджено праве плече і за медичною допомогою позивач звернулась тільки 12.10.2023 року, і знаходилась на амбулаторному лікуванні в період з 17.10.2023 року по 25.10.2023 року, в подальшому позивач 01.02.2024 року знову звернулась за медичною допомогою до лікаря ортопеда, і їй було встановлено діагноз: плечелопатковий периартрит справа, і знову ОСОБА_1 знаходилась на амбулаторному лікуванні. Апелянт звертає увагу, що у висновку лікаря-терапевта зазначено, що у ОСОБА_1 присутні скарги на біль у правому плечі, які виникли, на думку пацієнта, внаслідок травми 02.05.2023 року, проте, лікар записує скарги зі слів пацієнта, і це виключно припущення позивача, що біль у плечі з`явився внаслідок травми в ДТП 02.05.2023 року, яке не підтверджується жодним записом у амбулаторній картці пацієнтки чи довідкою лікаря або експертизою, датованою травнем 2023 року. Апелянт звертає увагу, що позивач відмовилась від судово-медичної експертизи, про що була написана власноручна заява від 02.05.2023 року, яка міститься у матеріалах справи. Апелянт вважає, що ОСОБА_1 отримала незначне ушкодження здоров`я, що підтверджується дослідження КТ та висновками лікарів, а лікування плечелопаткового периартриту через 5 місяців після ДТП, взагалі не узгоджується із умовами причинно-наслідкового зв`язку та не підтверджується жодним обґрунтованим і змістовним розрахунком. В доводах апеляційної скарги Акціонерне товариство ”Чернігівобленерго” зазначає, що на час ДТП, транспортний засіб АТ ”Чернігівобленерго” був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №214161824 від 18.04.2023 року, страхова сума на одного потерпілого: за заподіяну шкоду життю та здоров`ю - 320 000 грн., за шкоду, заподіяну майну - 160 000 грн. Судом першої інстанції безпідставно не прийнято до уваги, що матеріали справи не містять жодних чеків щодо витрат на лікування та відновлення здоров`я позивача.

З даного приводу, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до приписів статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні ”трансформують” шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування ”обчислює” шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див. постанову Верховного Суду від 25.05.2022 року у справі №487/6970/20).

Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін ”інші обставини, які мають істотне значення”, саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку із фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 29.06.2022 року у справі №477/874/19).

Стаття 1167 ЦК України передбачає загальні підстави відповідальності за спричинену моральну шкоду в позадовоговірних відносинах, зокрема, встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Отже, моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання.

У постанові Верховного Суду від 02.11.2022 року у справі №686/12403/21 міститься висновок суду відносно того, що: ”… розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При оцінці обґрунтованості вимог позивачів у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат.

Моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Разом з тим, з огляду на моральну зумовленість виникнення інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності”.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 року у справі №216/3521/16-ц, судом зазначено, що виходячи із положень статей: 16, 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди, в цілому, як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення, право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.”

Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.

Судом встановлено, що позивач обґрунтовує вимоги про стягнення моральної шкоди тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вона зазнала душевних страждань у зв`язку із пошкодженням майна, а саме, транспортного засобу, що зумовило зміни звичного способу життя та необхідність протягом тривалого часу прикладати додаткові зусилля для відновлення свого порушеного права та отримання відшкодування.

Європейський Суд з прав людини зазначає, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена Законом (рішення у справі ”Stankov v. Bulgaria” від 12.07.2007 року).

Європейський Суд з прав людини у справі ”Thoma v. Luxembourg” від 29.03.2001 року використав принцип, за яким сам факт визнання порушеного права є достатнім для справедливої сатисфакції.

При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять ”розумність” та ”справедливість” при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і у рішеннях Європейського Суду з прав людини, який виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях ”Thoma v. Luxembourg”, ”Caloc v. France”, ”Niedbala v. Poland” Європейський Суд з прав людини дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд першої інстанції врахував характер та обсяг фізичних і душевних страждань, яких зазнала позивач, тяжкість вимушених змін у її житті, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і дійшов вірного висновку, що розмір моральної шкоди, завданої позивачу, становить 50 000 грн., що буде відповідати принципу розумності, виваженості та справедливості.

За доводами апелянта, матеріали справи не містять доказів, що позивач зверталась до Страхової компанії ”Арсенал” щодо відшкодування шкоди, пов`язаної із лікуванням, та за відшкодуванням моральної шкоди, а отже, і визначення розміру моральної шкоди є занадто завищеним з точки зору розумності і справедливості.

З даного приводу, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно зі статтею 26-1 Закону України ”Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” №1961-IV, страховиком (у випадках, передбачених підпунктами ”г” і ”ґ” пункту 41.1 та пунктом ”в” пункту 41.2 статті 41 цього Закону - МТСБУ) відшкодовується потерпілому-фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП (стаття 28 Закону №1961-IV).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14.12.2021 року у справі №147/66/17 звернула увагу на те, що потерпіла особа, у разі настання страхового випадку, набуває право на відшкодування моральної шкоди. Страхове відшкодування такої шкоди охоплює лише шкоду потерпілій фізичній особі, заподіяну у зв`язку з її каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (зокрема, смертю). У таких випадках розмір моральної шкоди, яку відшкодовує страховик винної особи, передбачений статтею 26-1 та пунктом 27.3 статті 27 Закону.

Страхувальник, який спричинив настання страхового випадку, відшкодовує моральну шкоду заподіяну у зв`язку з каліцтвом або смертю потерпілого лише у разі, якщо її розмір перевищує ліміт відповідальності страховика, та у випадку, якщо потерпіла особа просить відшкодувати моральну шкоду з інших підстав, ніж передбачені статтею 23 Закону №1961-IV.

Як вбачається із матеріалів справи, на час вчинення ДТП, транспортний засіб АТ ”Чернігівобленерго” був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №214161824 від 18.04.2023 року, при цьому, страхова сума на одного потерпілого: за заподіяну шкоду життю та здоров`ю - 320 000грн., за шкоду, заподіяну майну - 160 000 грн. Тобто, відшкодування моральної шкоди страховиком згідно вказаного страхового полісу не передбачено.

Оскільки позивач просить стягнути моральну шкоду із відповідача, яка не охоплюється страховим відшкодуванням, то відповідальність за заподіяну позивачу моральну шкоду, яка полягає у її моральних стражданнях та інших немайнових втратах, через спричинену з вини водія відповідача ДТП, має бути співмірно компенсована саме страхувальником, яким є АТ ”Чернігівобленерго”.

Як вбачається із відповіді вих. №010426-2010/Чн від 01.04.2026 року на запит суду ПАТ ’’Страхова компанія ’’Арсенал Страхування’’ (а.с.198), за договором добровільного страхування наземного транспорту №280/20-Тз/Чн/22 від 30.09.2022 року, страхувальник ОСОБА_1 по випадку пошкодження транспортного засобу ”HAVAL H2”, р/н НОМЕР_2 , внаслідок події, яка мала місце 02.05.2023 року о 15:30 в м. Чернігові, на перехресті вул. Мазепи / вул.Музична, було здійснено наступну виплату: 06.06.2023 року в сумі 171 310, 68 грн., в т.ч. ПДВ 28 551, 78 грн., одержувач: ТОВ ’’Богдан-Авто-Чернігів’’ - страхове відшкодування ОСОБА_1 , згідно зі страховим актом №006.01474923-1 від 05.06.2023 року. Відшкодування моральної шкоди потерпілій особі не проводилось. 

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 21.03.2025 року, ухваленого на підставі норм права, які регламентують спірні правовідносини та на основі з`ясованих обставин, на які сторони даного спору посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в ході судового розгляду даної справи.

За даних обставин, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу Акціонерного товариства ”Чернігівобленерго” - залишити без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21.03.2025 року, залишити без змін.

Керуючись статтями: 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства ”Чернігівобленерго” - залишити без задоволення. 

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 березня 2025 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: