ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

30 червня 2026 року	Справа №160/7672/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М. 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

30.03.2026 року представник ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 , в якій просить:
визнати рішення військової частини НОМЕР_1 (у формі листа) №2496/2796 від 14.03.2026 про відмову у звільненні з військової служби солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , старшого оператора 7 роти 3 батальйону 4 полку військової частини НОМЕР_1 на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" незаконним;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 винести наказ про звільнення з військової служби солдата ОСОБА_1 на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", а саме необхідності здійснювати постійний догляд за батьком ОСОБА_2 , який є особою з інвалідністю II групи, та відсутністю інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи та виключити зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .
В обґрунтування позову позивач представник позивача зазначила, що солдат ОСОБА_1 на виконання вимог Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» проходить військову службу на особливий період, під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшого оператора 7 роти 3 батальйону 4 полку.
Військовослужбовець ОСОБА_1 має батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серія 12 ААГ № 187779 від 30.05.2023. 
Згідно висновку лікарсько-консультативної комісії виданого КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» №5251 та №5250 від 11.11.2025 ОСОБА_2 є особою, яка за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду.
17.02.2026 року ІНФОРМАЦІЯ_3 складено Акт №6 «Про обстеження сімейного стану військовослужбовця ОСОБА_1 » та зазначено, що відповідно до відомостей Державного реєстру актів цивільного стану у ОСОБА_2 відсутні члени сім`ї першого або другого ступеня споріднення.
27.02.2026 року ОСОБА_1 подав рапорт до командира військової частини НОМЕР_1 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами.
Рішенням командира військової частини НОМЕР_1 №2496/2796 від 14.03.2026 року ОСОБА_1 відмовлено у звільненні з військової служби з підстав наявності у ОСОБА_2 доньки - ОСОБА_3 .
ОСОБА_1 вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, рішення командира військової частини НОМЕР_1 №2496/2796 від 14.03.2026 року щодо відмови у звільненні з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", оскільки він надав повний пакет документів, що підтверджує його право на звільнення зі служби, у зв`язку з чим представник позивача звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.03.2026 року для розгляду адміністративної справи №160/7672/26 визначено суддю Олійника В.М.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.04.2026 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
06.04.2026 року на адресу відповідача направлено ухвалу про відкриття провадження по справі та примірник позовної заяви з додатками.
07.04.2026 року відповідачем отримано ухвалу про відкриття провадження по справі та примірник позовної заяви з додатками, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа в системі "Електронний суд", яка міститься в матеріалах справи.
20.04.2026 року на адресу суду від представника військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача з позовними вимогами, викладеними в позовній заяві, не погоджується та вважає їх необґрунтованими з наступних підстав.
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.12.2025 №402 солдат ОСОБА_1 , призначений наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 23.12.2025 №7-РС на посаду старшого оператора 2 групи спеціального призначення 7 роти спеціального призначення 3 загону спеціальних операцій військової частини НОМЕР_1 вважається таким, що з 23.12.2025 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
27.02.2026 солдат ОСОБА_1 звернувся до командування військової частини НОМЕР_1 із рапортом щодо звільнення з військової служби у запас з підстав передбачених пп. 13 абз. 3 п. 12 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", у зв`язку із сімейними обставинами, перелік яких визначений у ч. 12 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", а саме через необхідність здійснювати постійний догляд за батьком ОСОБА_2 .
У рапорті на звільнення з військової служби ОСОБА_1 зазначив, що відповідно до Акту "Про обстеження сімейного стану військовослужбовця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати постійний догляд за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 " № 6 від 17.02.2026 виданого ІНФОРМАЦІЯ_4 , відсутні члени сім`ї першого або другого ступеню споріднення.
Відповідно до п.п. "г" п.2 ч.4 ст.26 Закону №2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).
Відповідно до абз.13 ч.3 ст.12 Закону №2232-ХІІ під час дії воєнного стану військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин зокрема у випадку необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Таким чином, з правового аналізу вищевказаної норми вбачається, що для набуття права на звільнення з військової служби через сімейні обставини, на які посилається позивач, є необхідним дотримання наступних умов:
1.Необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи;
2.Відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Позивачем разом з рапортом про звільнення з військової служби надано Акт "Про обстеження сімейного стану військовослужбовця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати постійний догляд за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 " від 17.02.2026 №6, виданий ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Разом з цим, наданий військовослужбовцем Акт обстеження сімейного стану не відповідає вимогам встановленим п. 14.30 Інструкції № 170 та не може бути підтвердженням відсутності у батька позивача ОСОБА_2 інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення або того, що інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я в зв`язку із наступним:
- вказаний акт складено не за формою, визначеною у додатку 23 до Інструкції №170;
- вказаний акт містить недостовірну інформацію про відсутність у ОСОБА_2 членів сім`ї першого або другого ступеня споріднення, що свідчить про відсутність здійснення запитів на отримання інформації з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, інших інформаційних систем, реєстрів та баз даних, у тому числі шляхом інформаційного обміну, відсутність запитів до відповідних органів державної влади, інших державних органів для отримання необхідної інформації або використовує інформацію з публічних електронних ресурсів;
Наявність у ОСОБА_2 доньки ОСОБА_3 підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) серія НОМЕР_2 від 16.03.2004, наданим разом з рапортом на звільнення з військової служби.
Позивачем не додано як до рапорту про звільнення з військової служби, так і до позовної заяви документів на підтвердження того, що ОСОБА_3 , як член сім`ї першого ступеня споріднення ОСОБА_2 , за станом свого здоров`я сама потребує постійного догляду згідно з висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Враховуючи вищевикладене, військова частина НОМЕР_1 , керуючись Інструкцією №170, надіслала на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 запит про перевірку сімейного стану військовослужбовця та надсилання Акту обстеження сімейного стану військовослужбовця ОСОБА_1 військовій частині засобами СЕДО (запит від 03.03.2026 № 2496/2404), відповідь на який не отримано.
Враховуючи вищевикладене, військовою частиною НОМЕР_1 листом №2496/2796 від 14.03.2026 повідомлено старшого оператора 2 групи спеціального призначення 7 роти спеціального призначення 3 загону спеціальних операцій військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 , про відсутність правових підстав для його звільнення з військової служби.
Висновок позивача у позовній заяві, що ОСОБА_3 позбавлена можливості здійснювати догляд за своїм батьком у зв`язку з проживанням за кордоном не звільняє її від обов`язку передбаченого статтею 51 Конституції України, яка є прямою нормою, ст. 172 Сімейного кодексу України в частині того, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.
Таким чином, у ОСОБА_2 крім сина - ОСОБА_1 , є повнолітня донька ОСОБА_3 - член сім`ї першого ступеня споріднення, яка не потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я і зобов`язана піклуватися про свого батька, оскільки відсутні інші члени сім`ї які в змозі здійснювати такий догляд і піклування.
Враховуючи вищевикладене, позивачем не доведено наявність у нього підстав для звільнення з військової служби, передбачених статтею 26 Закону №2232-ХІІ.
З урахування викладеного, представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.12.2025 №402 солдат ОСОБА_1 призначений наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 23.12.2025 №7-РС на посаду старшого оператора 2 групи спеціального призначення 7 роти спеціального призначення 3 загону спеціальних операцій військової частини НОМЕР_1 , вважається таким, що з 23.12.2025 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Військовослужбовець ОСОБА_1 має батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серія 12 ААГ № 187779 від 30.05.2023. 
27.02.2026 року солдат ОСОБА_1 звернувся до командування військової частини НОМЕР_1 із рапортом щодо звільнення з військової служби у запас з підстав передбачених пп. 13 абз. 3 п. 12 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", у зв`язку із сімейними обставинами, перелік яких визначений у ч. 12 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", а саме через необхідність здійснювати постійний догляд за батьком ОСОБА_2 .
До рапорту на звільнення з військової служби додано завірені копії наступних документів:
- Паспорту ОСОБА_1 серія НОМЕР_3 ;
- РНОКПП ОСОБА_1 ;
- Паспорту ОСОБА_2 серія НОМЕР_4 (батько Позивача);
- РНОКПП ОСОБА_2 ;
- Свідоцтва про народження ОСОБА_1 серія НОМЕР_5 від 08.04.1992;
- Свідоцтва про народження ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) серія НОМЕР_2 від 16.03.2004 (сестра Позивача та донька ОСОБА_2 );
- Закордонного паспорту ОСОБА_3 № НОМЕР_6 , виданого 09.08.2023;
- Довідки про навчання ОСОБА_3 виданої 12.11.2023 Університетом Масарика;
- Довідки про тимчасовий захист ОСОБА_3 №ОАМ-508801/ МС-2025 від 28.11.2025 виданої Відділенням перебування іноземців Південноморавського краю Департаменту з питань притулку та міграційної політики Міністерства внутрішніх справ Чеської Республіки;
- Висновку лікарсько-консультативної комісії ОСОБА_2 № 5254 від 11.11.2025 виданої КНП Кам`янської міської ради "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3";
- Висновку № 5250 про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 від 11.11.2025, виданого КНП Кам`янської міської ради " Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3";
- Довідки до акту медико-соціальної експертної комісії серія 12 ААГ №187779 від 30.05.2023;
- Свідоцтва про смерть ОСОБА_4 серія НОМЕР_7 від 05.11.2025;
- Свідоцтва про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 (батьком Позивача) та ОСОБА_5 (мати Позивача) серія НОМЕР_8 від 26.12.2025;
- Свідоцтва про народження ОСОБА_2 серія НОМЕР_9 від 12.02.2026;
- Свідоцтва про смерть ОСОБА_6 серія НОМЕР_10 від 27.11.2025;
- Рішення Південного районного суду міста Кам`янського № 207/8427/25 від 29.12.2025;
- Акту №6 від 17.02.2026 "Про обстеження сімейного стану військовослужбовця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати постійний догляд за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 "
За результатом розгляду рапорту позивача рішенням командира військової частини НОМЕР_1 №2496/2796 від 14.03.2026 року ОСОБА_1 повідомлено наступне.
«Відповідно до абзацу тринадцять пункту 3 частини 12 статті 26 Закону №2232-XII, право на звільнення військовослужбовці набувають у разі необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю І чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
На підтвердження неможливості здійснення догляду за батьком ОСОБА_2 разом з рапортом на звільнення серед інших документів Ви надали:
- Свідоцтво про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 ;
- Акт №6 про обстеження сімейного стану військовослужбовця від 17.02.2026 затверджений начальником ІНФОРМАЦІЯ_7 полковником ОСОБА_7 .
Відповідно до Акту №6 про обстеження сімейного стану військовослужбовця від 17.02.2026 у Вашого батька ОСОБА_2 наявні родичі першого ступеня споріднення, а саме донька:
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка відповідно до закону може здійснювати постійний сторонній догляд за батьком.
Враховуючи вищевикладене, права на звільнення, з підстав передбачених пп. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 та п.3 ч.12 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" від 25.03.1992 №2232-ХII, а саме: необхідність здійснювати постійний догляд за батьком ОСОБА_2 , який є особою з інвалідністю II групи та потребує постійного стороннього догляду за відсутності у нього інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, які в змозі здійснювати такий догляд, у ОСОБА_1 не виникає».
ОСОБА_1 вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, рішення командира військової частини НОМЕР_1 №2496/2796 від 14.03.2026 року щодо відмови у звільненні з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", оскільки він надав повний пакет документів, що підтверджує його право на звільнення зі служби, у зв`язку з чим представник позивача звернулася до суду з цим позовом.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У силу вимог статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
Указом Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
На момент розгляду вказаної адміністративної справи правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а відповідно під час розгляду справи застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок призову на військову службу по мобілізації в умовах воєнного стану.
Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-ХІІ, в редакції на час виникнення спірних відносин, визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.
Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Абзацом 5 статті 1 Закону №3543-ХІІ визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Статтею 1 Закону України «Про оборону України» передбачено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Статтею 22 Закону №3543-ХІІ визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Так, зокрема, відповідно до частин 3, 5 статті 22 Закону №3543-ХІІ під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
У відповідності до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом по мобілізації під час дії воєнного стану звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною 12 тієї ж статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).
У пункті 3 частини 12 вищевказаного Закону визначена одна з таких підстав, а саме: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
Згідно частини 7 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Відповідно до пункту 6, 7 Положення, початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом. Військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим.
У пункті 12.1 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170, вказано, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється посадовими особами, визначеними у п. 225 Положення.
При цьому, згідно підпункту 2 пункту 225 Положення, звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених ч.3, п.2 ч.4, п.3 ч.5 та п.3 ч.6 ст.26 Закону: у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.
Згідно з пунктом 233 Положення, військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.
У рапортах зазначаються:
- підстави звільнення з військової служби;
- думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;
- районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Згідно підпункту 26 пункту 5 Додатку 19 до Інструкції, з Поданням про звільнення з військової служби за підставами: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається ч.12 ст.26 Закону, а саме:
у разі необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, подаються:
- копія аркуша бесіди;
- копія рапорту військовослужбовця;
- копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років);
- документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин.
До таких документів належать наступні:
- документи, які підтверджують відповідні родинні зв`язки з цією особою (особами);
- один із документів, що підтверджує відсутність в особи інших членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьків, її чоловіка або дружини, дітей, у тому числі усиновлених) чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків): один із документів, що підтверджує інвалідність особи першого чи другого ступеня споріднення, її потребу у постійному догляді та акт обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки;
- один із документів, що підтверджує інвалідність особи, яка потребує догляду: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за формою згідно з наказом МОЗ від 10 грудня 2024 року №2067, або копія посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або копія пенсійного посвідчення чи копія посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою згідно з наказом Мінсоцполітики від 21.09.2015 року №946;
- висновок медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за формою згідно з наказом МОЗ від 10.12.2024 року №2067, що потребу постійний догляд.
Суд враховує, що 27.02.2026 року солдат ОСОБА_1 звернувся до командування військової частини НОМЕР_1 із рапортом щодо звільнення з військової служби у запас з підстав передбачених пп. 13 абз. 3 п. 12 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", у зв`язку із сімейними обставинами, перелік яких визначений у ч. 12 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", а саме через необхідність здійснювати постійний догляд за батьком ОСОБА_2 .
До рапорту на звільнення з військової служби додано завірені копії наступних документів:
- Паспорту ОСОБА_1 серія НОМЕР_3 ;
- РНОКПП ОСОБА_1 ;
- Паспорту ОСОБА_2 серія НОМЕР_4 (батько Позивача);
- РНОКПП ОСОБА_2 ;
- Свідоцтва про народження ОСОБА_1 серія НОМЕР_5 від 08.04.1992;
- Свідоцтва про народження ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) серія НОМЕР_2 від 16.03.2004 (сестра Позивача та донька ОСОБА_2 );
- Закордонного паспорту ОСОБА_3 № НОМЕР_6 , виданого 09.08.2023;
- Довідки про навчання ОСОБА_3 виданої 12.11.2023 Університетом Масарика;
- Довідки про тимчасовий захист ОСОБА_3 №ОАМ-508801/ МС-2025 від 28.11.2025 виданої Відділенням перебування іноземців Південноморавського краю Департаменту з питань притулку та міграційної політики Міністерства внутрішніх справ Чеської Республіки;
- Висновку лікарсько-консультативної комісії ОСОБА_2 № 5254 від 11.11.2025 виданої КНП Кам`янської міської ради "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3";
- Висновку № 5250 про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 від 11.11.2025 виданого КНП Кам`янської міської ради " Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3";
- Довідки до акту медико-соціальної експертної комісії серія 12 ААГ №187779 від 30.05.2023;
- Свідоцтва про смерть ОСОБА_4 серія НОМЕР_7 від 05.11.2025;
- Свідоцтва про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 (батьком Позивача) та ОСОБА_5 (мати Позивача) серія НОМЕР_8 від 26.12.2025;
- Свідоцтва про народження ОСОБА_2 серія НОМЕР_9 від 12.02.2026;
- Свідоцтва про смерть ОСОБА_6 серія НОМЕР_10 від 27.11.2025;
- Рішення Південного районного суду міста Кам`янського № 207/8427/25 від 29.12.2025;
- Акту №6 від 17.02.2026 "Про обстеження сімейного стану військовослужбовця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати постійний догляд за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 "
За результатом розгляду рапорту позивача рішенням командира військової частини НОМЕР_1 №2496/2796 від 14.03.2026 року ОСОБА_1 повідомлено про відмову у задоволенні рапорту.
Відповідно до п.п. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).
Відповідно до абз. 13 ч. 3 ст. 12 Закону № 2232-ХІІ під час дії воєнного стану військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин зокрема у випадку необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Таким чином, з правового аналізу вищевказаної норми вбачається, що для набуття права на звільнення з військової служби через сімейні обставини, на які посилається позивач, є необхідним дотримання наступних умов:
1. Необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи;
2. Відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Відповідно до пп. 26 п. 5 Додатку 19 "Перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби" до Наказу Міністерства оборони України № 170 від 10.04.2009 "Про затвердження Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України" При поданні до звільнення з військової служби у разі необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи зокрема подаються:
один із документів, що підтверджує відсутність в особи інших членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьків, її чоловіка або дружини, дітей, у тому числі усиновлених) чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків): один із документів, що підтверджує інвалідність особи першого чи другого ступеня споріднення, її потребу у постійному догляді та акт перевірки сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформація про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки:
Відповідно до пункту 14.30. Інструкції №170 під час дії особливого періоду, періоду проведення мобілізації та дії воєнного стану, за наявності підстав для звільнення з військової служби через сімейні обставини або інших поважних причин, визначених абзацами 12, 14, 15 пункту 2 та абзацами 13, 14 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військовослужбовець особисто, за підпорядкованістю, подає на ім`я командира (начальника) військової частини або керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки за задекларованим/зареєстрованим місцем проживання/перебування особи, за якою здійснює або здійснюватиме постійний догляд, рапорт (заяву) за формою, визначеною у додатку 22 до цієї Інструкції. До рапорту (заяви) додаються документи, що підтверджують право на звільнення (зазначені в підпунктах 22, 25-28 пункту 5 додатку 19 до цієї Інструкції), або копії таких документів, засвідчених в установленому порядку.
Суд звертає увагу, що разом з рапортом про звільнення з військової служби надано Акт "Про обстеження сімейного стану військовослужбовця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати постійний догляд за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 " від 17.02.2026 № 6, виданий ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Разом з цим, наданий військовослужбовцем Акт обстеження сімейного стану не відповідає вимогам встановленим п. 14.30 Інструкції № 170 та не може бути підтвердженням відсутності у батька - ОСОБА_2 інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення або того, що інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, оскільки акт містить недостовірну інформацію про відсутність у ОСОБА_2 членів сім`ї першого або другого ступеня споріднення, що свідчить про відсутність здійснення запитів на отримання інформації з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, інших інформаційних систем, реєстрів та баз даних, у тому числі шляхом інформаційного обміну, відсутність запитів до відповідних органів державної влади, інших державних органів для отримання необхідної інформації.
Наявність у ОСОБА_2 доньки ОСОБА_3 підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) серія НОМЕР_2 від 16.03.2004, наданим разом з рапортом на звільнення з військової служби.
Крім того, позивачем не додано до рапорту та до позовної заяви документів на підтвердження того, що ОСОБА_3 , як член сім`ї першого ступеня споріднення ОСОБА_2 , за станом свого здоров`я сама потребує постійного догляду згідно з висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Таким чином, у ОСОБА_2 , крім сина - ОСОБА_1 , є повнолітня донька ОСОБА_3 - член сім`ї першого ступеня споріднення, яка не потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я та може здійснювати догляд за батьком, оскільки відсутні інші члени сім`ї, які в змозі здійснювати такий догляд і піклування.
Обставини, за яких ОСОБА_3 проживає за кордоном, не свідчать про наявність поважних причини неможливості здійснювати постійний догляд за своїм батьком. 
Відтак, перебування ОСОБА_3 на навчанні за кордоном не є перешкодою та не може вважатися поважною обставиною для звільнення від обов`язку передбаченого ст. 51 Конституції України, ст. 172 Сімейного кодексу України.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем не доведено наявність у нього підстав для звільнення з військової служби, передбачених статтею 26 Закону № 2232-ХІІ.
Відповідно до частини 7 статті 26 Закону України №3543-ХІІ визначено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Відповідно до частини 9 статті 26 Закону України №3543-ХІІ військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до пункту 1 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008, передбачено порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та визначені питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку.
Відповідно до пункту 233 Положення №1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби.
Відповідно до абзацу 4 пункту 241 Положення №1153/2008 визначено, що накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин.
Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
У випадку, визначеному пунктом 4 частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо, зокрема, для його прийняття виконано всі умови, визначені законом.
Згідно з пунктом 10 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що рішення командира військової частини НОМЕР_1 №2496/2796 від 14.03.2026 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у звільненні з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", є правомірним та скасуванню не підлягає.
Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (Заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для відмови в задоволенні адміністративного позову.
Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Судом встановлено, що позивачем при зверненні до адміністративного суду із позовною заявою сплачено суму судового збору у розмірі 1331,20 грн., що документально підтверджується платіжною інструкцією АТ "Таскомбанк" від 28.03.2026 року.
З урахуванням відмови в задоволенні адміністративного позову, розподіл судових витрат судом не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду

Суддя В.М. Олійник