ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
 
КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
 
вул. Івана Ступака, 25, м. Фастів, Київська область, 08500, тел. (04565) 6-17-89, 
e-mail: inbox@fs.ko.court.gov.ua, web: https://fs.ko.court.gov.ua, код ЄДРПОУ 26539699

2/381/1765/26
357/21463/25 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2026 року м. Фастів
Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючої судді Анапріюк С.П.,
з участю секретаря Куліковських А.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
установив:
У листопаді 2025 року Акціонерне товариство «Кредобанк» звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з цим позовом.
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.02.2026 вказану цивільну справу передано за підсудністю до Фастівського міськрайонного суду Київської області.
У поданому до суду позові позивач просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 21986,91 грн та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662,40 грн.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 14.07.2022 року ОСОБА_1 уклала з АТ «Кредобанк» кредитний договір № O26201011709080/980/.
Позивач зазначає, що кредитор виконав свої зобов`язання та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим виникла прострочена заборгованість.
Оскільки відповідач не погасила заборгованість у добровільному порядку, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Фастівський міськрайонний суд Київської області ухвалою від 25 березня 2026 року відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Учасникам справи надіслано копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, якою відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідачу ухвала судді від 25 березня 2026 року надіслана на адресу зареєстрованого у встановленому законом порядку місцем її проживання та отримана адресатом, про що свідчать відомості рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.
23 квітня 2026 року відповідачка подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що не визнає позовні вимоги повністю, оскільки жодних позик у банку не брала та заявила клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, а також просила витребувати у позивача оригінал кредитного договору, на підставі якого заявлено заборгованість.
Того ж дня, 23.04.2026, відповідачка подала до суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи та ознайомилась з ними у приміщенні суду.
Фастівський міськрайонний суд Київської області ухвалою від 25.05.2026 року відмовив у задоволенні клопотання відповідачки про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.
Позивачу копія ухвали судді про відкриття провадження у справі та призначення її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи доставлена до його електронного кабінету. Від позивача будь-яких клопотань, заяв до суду не надходило. У прохальній частині позовної заяви представник позивача просив розглядати справу за його відсутності за правилами спрощеного позовного провадження, не заперечував проти ухвалення судом заочного судового рішення.
Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Зважаючи на те, що суд вжив усі необхідні передбачені процесуальним законодавством заходи щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, у встановлений судом строк відповідач не подав до суду заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмовий відзив на позов, суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до правил частини п`ятої статті 279 та частини 8 статті 178 ЦПК України.
Оскільки суд призначив справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, тому для її розгляду судове засідання не проводиться.
Дослідивши наявні у справі докази та з`ясувавши обставини справи, суд встановив таке.
Відповідно до наданої позивачем заяви-договору № 26201011709080/980/РКО від 14.07.2022, ОСОБА_1 звернулася до позивача із метою отримання банківських послуг, підписанням якої відповідачка підтвердила, що заява-договір є: 1) заявою на відкриття поточного/поточних рахунку/рахунків 2) запитом (заявою) Клієнта на отримання споживчого кредиту/кредитів.
Вказана заява-договір підписана відповідачкою власноруч.
Згідно з додатком від 14.07.2022 року до заяви-договору № 26201011709080/980/РКО від 14.07.2022, ОСОБА_1 банк відкрив рахунки з наступними видами валюти: НОМЕР_1 – гривня, дата відкриття 14.07.2022; НОМЕР_2 – долар США, дата відкриття 14.07.2022; НОМЕР_3 – євро, дата відкриття 14.07.2022; НОМЕР_4 – злотий, дата відкриття 14.07.2022.
Відповідно до п. 1.4, сторони домовились про кредитування рахунку № НОМЕР_1 на наступних умовах: банк, відповідно до алгоритму, встановлює максимальну/поточну суму ліміту кредитування рахунком для кредитування (в розмірі до 100 000,00 грн (сто тисяч гривень 00 копійок)). 
Строк дії ліміту кредитування - до моменту пред`явлення вимоги Банку або до настання підстав припинення дії ліміту кредитування, визначених Правилами. 
Процентна ставка за користування Кредитом (Кредитами) - 30,00% (тридцять відсотків) річних. 
Орієнтовна реальна річна процентна ставка 36,17% (тридцять шість цілих сімнадцять сотих відсотки) річних. 
Загальна вартість Кредиту для Клієнта за Договором становить 116 909,72 грн (сто шістнадцять тисяч дев`ятсот дев`ять гривень 72 копійки).
Підписавши заяву-договір, додаток до договору та паспорт споживчого кредиту відповідач підтвердила, що ознайомилась з умовами Правил та Тарифів.
На підтвердження факту укладення кредитного договору банк надав заяву-договір, додаток до заяви-договору, довідку про систему гарантування вкладів фізичних осіб, паспорт споживчого кредиту.
На підтвердження розміру заборгованості за договором позивач надав Розрахунок заборгованості за договором кредиту № 26201011709080/980/ від 14.07.2022, згідно з відомостями якого станом на 28.11.2025 заборгованість відповідача становить 21986,91 грн, з яких 10917,13 – заборгованість за тілом кредиту, 11069,78 грн – заборгованість за процентами.
Також позивач надав Виписку по особовим рахункам відповідача за період з 14.07.2022 до 28.11.2025.
Нормативно-правове обґрунтування.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.
Згідно із ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно із ст. 525, 526, 546 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).
Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до статті 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Висновки суду.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому та кожному доказу окремо, суд дійшов до таких висновків.
Вирішуючи спір у цій справі, суду належить встановити чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Із матеріалів справи суд встановив, що у спірних правовідносинах сторони обумовили у письмовому вигляді суттєві умови договору про розмір процентної ставки, порядок їх сплати.
Договір та додатки до нього укладені сторонами правочину у письмовій формі.
Надані суду докази свідчать, що вказані документи відповідач підписала власноруч.
Виходячи з презумпції правомірності правочину, задекларованої у ст. 204 ЦК України, суд вважає доведеним факт існування між сторонами договірних відносин.
Відповідач не надала доказів на спростування цієї презумпції.
Крім цього, позивач довів на підставі належних та достатніх доказів погодження сторонами договору умов про розмір та порядок отриманого кредиту, нарахування процентів за користування ним , а також умови повернення отриманих у позику грошей та плати за користування ними.
Суд критично сприймає доводи відповідачки про невизнання нею вимог позову з тих підстав, що вона не укладала договір кредиту та позику не брала.
Суд враховує, що відповідач, не спростувала належними, достатніми та допустимими доказами належність їй зазначених у позові та договорі кредиту банківських рахунків.
Заперечуючи проти позову, позивач не подала до відзиву будь-яких доказів.
Водночас заявила клопотання про витребування оригіналу договору.
Вирішуючи це клопотання суд враховує, що відповідач є стороною цього договору, оскільки про вказане зазначено у його змісті, а також у додатках до нього.
З огляду на це відповідач мала можливість самостійно отримати та надати суду цей доказ, проте цього не зробила.
Також суд звертає увагу, що питання витребування доказів судом врегульоване ст. 84 ЦПК України.
Підстави для звернення особи з таким клопотанням та вимоги до форми та змісту цього клопотання визначені ч. 1, 2 цієї статті.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. 
У клопотанні повинно бути зазначено який доказ витребовується, обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати, підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа, вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. 
Однак, до клопотання про витребування доказів, висловленому у відзиві, заявник не надала докази щодо вжитих нею заходів для отримання цих доказів самостійно та щодо причин неможливості самостійного отримання цих доказів. 
Також не зазначила обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати.
За таких обставин вважаю відсутніми правові підстави для задоволення цього клопотання.
Суд бере до уваги, що відповідач у відзиві на позовну заяву заперечила проти обставин укладення договору та отримання кредитних коштів у вказаному позивачем розмірі, проте вона не надала суду докази на підтвердження своїх заперечень, обмежившись виключно висловленою незгодою проти позову.
При цьому суд враховує, що, відповідно до ч. 2, 3 ст. 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. 
Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом.
Суд встановив, що позовна заява та додані до неї докази подані через систему «Електронний суд».
Подання до суду документів через вказану систему передбачає обов`язкове використання КЕП, а тому всі додатки до позову є копіями, які засвідчені належним чином, у зв`язку із чим суд приймає та оцінює їх як належні докази.
Аналогічного висновку суд дійшов і щодо договору кредитування та додатків до нього (в аспекті клопотання відповідачки про витребування його оригіналу).
Отже, позивач подав до суду належні та достатні докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог та надання відповідачу кредитних коштів в обумовленому договором розмірі.
На підтвердження існування у відповідача заборгованості за кредитним договором до позовної заяви надано виписку по рахунку за договором та розрахунок заборгованості.
Верховний Суд у постанові від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16 виклав правовий висновок, за яким банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Згідно з відомостями виписки з карткового рахунку відповідачки, остання активно користувався картковим рахунком.
Окрім того, з вказаної виписки по рахунку суд встановив, що відповідач здійснювала часткове погашення заборгованості, що також підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором.
Суд встановив, що загальна сума оборотів по кредиту рахунку (надходження коштів) становить 71 673,45 грн (всього 18 операцій). 
Основні джерела поповнення рахунку такі: 29 900,00 грн – внесення готівки через термінал самообслуговування SSTB0013; 29 979,00 грн – перекази з інших банківських карток (системи MONODirect та A-BANK A2C); 1 035,14 грн – приватні перекази від інших осіб ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Головченко А. А., ОСОБА_4 ); 10 917,13 грн — технічне проведення банку з призначенням «Віднесення простроченого кредиту за договором...» (внутрішньобанківська операція врегулювання заборгованості від 09.09.2023). 
Загальна сума оборотів по дебету рахунку (списання коштів) становить 71673,45 грн (всього 39 операцій). 
Боржник витрачала кошти на такі цілі: зняття готівки в банкоматах за кордоном та комісії банку: 58 544,37 грн – зняття готівки в сумі 40 000,00 CZK (чеські крони) в банкоматі CSOB 8232 PRA (Прага, Чехія) від 21.07.2022; 1 220,89 грн та 585,44 грн – комісії банку за вказане зняття та конвертацію валюти; 617,28 грн – зняття готівки в сумі 400,00 CZK в банкоматі MMB1263 VESEL від 22.07.2022; 767,86 грн – зняття готівки в сумі 500,00 CZK в банкоматі MMB1263 VESEL від 25.07.2022; супутні комісії банку за конвертацію та проведення іноземних операцій — 164,88 грн. 
Також відповідач здійснювала розрахунки в торговельних мережах за кордоном (Чехія): 3226,08 грн – покупки у магазинах одягу (суми в чеських кронах: 159 CZK, 259 CZK, 499 CZK, 165 CZK); 1 098,92 грн – покупка в супермаркеті Tesco Praha (Чехія) на суму 712,60 CZK; 1 437,05 грн – оплата товарів у мережі PEPCO (Прага); 138,09 грн – оплата послуг транспорту або сервісів Праги (DPP - LETNANY, CHODOV, STAROME). 
Крім цього, були здійснені перекази на картки інших фізичних осіб (в Україні):
3 235,10 грн – перекази на рахунки ОСОБА_5 ; 
500,00 грн – переказ Анні Вікторівні Приходько; 
500,00 грн – переказ ОСОБА_6 ; 
500,00 грн – переказ ОСОБА_7 ; 
500,00 грн – переказ Павлу Івановичу Приходько; 
180,20 грн – перекази ОСОБА_8 . 
Отже, надана позивачем виписка про рух коштів по картці підтверджує обставини видачі кредиту та його розмір, а також розмір заборгованості за кредитом.
Отже, додані до позову докази належно та достатньо підтверджують обставини укладення сторонами кредитного договору, мету його укладення (погашення заборгованості відповідачки за попереднім договором кредиту), а також те, що банк належним чином виконав взяті на себе зобов`язання та надав позичальнику кредит, позичальник здійснювала платежі на його повернення.
Також суд встановив, що сторони погодили спосіб видачі кредиту – переказ коштів на рахунок і саме у такий спосіб кредитні кошти були надані відповідачці. 
З огляду на це суд вважає безпідставними протилежні твердження, зазначені відповідачкою у відзиві на позову, оскільки вони спростовуються наявними у справі доказами.
Також відповідач не надала суду доказів погашення заборгованості.
З огляду на це суд вважає доведеними ці обставини. 
Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що факт укладення означеного кредитного договору і його невиконання боржником підтверджений належним чином.
Оскільки відповідач не повернула отримані у кредит та використані кошти у добровільному порядку, суд дійшов висновку про те, що у спірних правовідносинах права позивача порушені і його вимога про стягнення з відповідача заборгованості за цим договором є правомірною і обґрунтованою.
Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц висловила висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.
На позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги.
На відповідача покладено обов`язок спростувати заявлені у позові вимоги.
Отже, цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. 
Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.
За умови доведення як факту отримання відповідачем коштів, так і користування ними, саме на останньому лежить процесуальний обов`язок спростувати наявність решти заборгованості за тілом кредиту.
За наслідком розгляду цієї справи суд дійшов висновку про те, що позивач довів факт отримання відповідачем коштів та користування ними, а відповідач не виконав обов`язку спростування цих обставин, не надав суду докази відсутності у нього заборгованості за отриманим кредитом та доказів її погашення. 
Отже, відповідач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.
Враховуючи викладене та встановивши порушення відповідачем умов кредитного договору, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю.
Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1 , п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Згідно із п. 1 ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові – на позивача; у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи результат вирішення цієї справи з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.
Керуючись ст. 259, 263- 265 ЦПК України, суд
вирішив:
Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів.
Задовольнити повністю позов.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором № 26201011709080/980/ від 14.07.2022 року у розмірі 21986 (двадцять одна тисяча дев`ятсот вісімдесят шість) гривень 91 копійка.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Реквізити учасників справи: 
Позивач: Акціонерне товариство «Кредобанк», код ЄДРПОУ 09807862, адреса: м. Львів, вул. Сахарова, 78.
Відповідач: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Повне судове рішення складене 25.05.2026.

Суддя Сніжана АНАПРІЮК