ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4891/26 Справа № 216/8285/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Цимбалістенко О.В. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2026 року м. Кривий Ріг
справа № 216/8285/25
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Остапенко В.О.,
суддів Акуленка В.В., Бондар Я.М.
сторони:
позивач  ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 ,
відповідач товариство з обмеженою відповідальністю «Криворізький хлібзавод №1»

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, в порядку ч.13 ст. 7, ч.2 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Криворізький хлібозавод № 1» на ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 січня 2026 року, яка постановлена суддею Цимбалістенко О.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні,
УСТАНОВИВ:

В листопаді 2025 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , звернулась до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Криворізький хлібзавод №1» про стягнення моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням.
Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 листопада 2025 року відкрито провадження у справі, її розгляд призначений за правилами загального позовного провадження, відповідачу надано строк п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження, у справі для подання до суду відзиву на позов, який має відповідати вимогам статті 178 ЦПК України.
23 січня 2026 року від представника відповідача до суду першої інстанції надійшло клопотання про продовження строку для подання відзиву, посилаючись на те, що подати відзив у встановлений судом строк неможливо, оскільки відповідачем не було отримано позовної заяви.
Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 січня 2026 року у задоволенні клопотання представника відповідача Терзі О.С. про продовження строку для подання відзиву відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду, обставинам справи, просить ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 січня 2026 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга, обґрунтована тим, що суд першої інстанції не вчинив всіх необхідних дій для належного повідомлення відповідача, оскільки у разі повернення примірника позовної заяви до суду з поміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», суд мав би надсилати її за альтернативними каналами зв`язку. В рамках даної справи, таким альтернативним способом направлення позовної заяви є її направлення до електронного кабінету відповідача, про наявність якого суду першої інстанції відомо.
Зазначає, що юридичне місцезнаходження відповідача не змінювалось, а відтак, чому працівник оператора поштового зв`язку вирішив, що «адресат відсутній за місцезнаходженням» відповідачу невідомо. При цьому є обґрунтовані підстави стверджувати, що в день потенційного доставлення працівником оператора поштового зв`язку кореспонденції, працівники відповідача могли перебувати в укриттях через оголошену повітряну тривогу, і, як наслідок, не могли ні отримати поштову кореспонденцію, ні володіти інформацією про її надходження
Також апелянт зазначає, що особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою. Вбачається, що направлення документів до електронного кабінету особи, яка його зареєструвала, є обов`язком суду.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвалу суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання представника відповідача Терзі О.С. про продовження строку для подання відзиву виходив з того, що останнім днем для подання відзиву є 31 грудня 2025 року, однак від представника відповідача до суду надійшло клопотання про продовження строку для подання відзиву 23 січня 2026 року, тобто після закінчення строку на подання відзиву. Крім того, із поданням клопотання про продовження строку для подання відзиву не подано до суду відзиву.
Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції та погоджується з доводами відповідача викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.
Відповідно до ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 листопада 2025 року відповідачу надано строк в п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подання до суду відзиву на позов. Відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі 01 грудня 2025 року, про що свідчить довідка про доставку електронного документу у вигляді «Ухвала» від 21 листопада 2025 року у справі № 216/8285/25, згідно якої ухвала доставлена до електронного кабінету 01 грудня 2025 року о 22:44:41 одержувачу ТОВ «Криворізький хлібзавод №1». 
Окрім цього копія ухвали від 21 листопада 2025 року разом з копією позовної заяви була надіслано відповідачу ТОВ «Криворізький хлібзавод №1» за місцезнаходженням: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Гірників 17. Вказана копія ухвали разом з копією позовної заяви були повернуті в конверті з відміткою «адресат відсутній» 16 грудня 2025 року. 
Приписи частин першої, четвертої статті 14 ЦПК України передбачають, що у судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система. Єдина судова інформаційно-комунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Відповідно до частини п`ятої статті 14 ЦПК України суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим ЦПК України, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Електронний кабінет це персональний кабінет (веб-сервіс чи інший користувацький інтерфейс) у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за допомогою якого особі, яка пройшла електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації та сервісів Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремих підсистем (модулів), у тому числі можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, а також між учасниками судового процесу. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу.
Згідно частини сьомої статті 14 ЦПК України особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи.
Документи надсилаються учасникам справи за правилами передбаченими главою 7. «Судові виклики і повідомлення» ЦПК України.
Відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України, днем вручення документа є день отримання судом повідомлення про доставлення документа до електронного кабінету особи. Якщо документ надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, документ вважається врученою у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Згідно картки руху документу в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі дата доставки до електронного суду (кабінету) ухвали про відкриття провадження є 01 грудня 2025 року. Таким чином, ухвала про відкриття провадження вважається врученою 01 грудня 2025 року, а строк на подання відзиву закінчився 31 грудня 2025 року.
Крім того, згідно з п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Копія ухвали від 21 листопада 2025 року разом з копією позовної заяви була надіслано відповідачу ТОВ «Криворізький хлібзавод №1» за місцезнаходженням: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Гірників 17. Вказана копія ухвали разом з копією позовної заяви були повернуті в конверті з відміткою «адресат відсутній» 16 грудня 2025 року. 
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи в поновленні строку для подання відзиву, підійшов до цього питання з надмірним формалізмом, з огляду на наступне.
Так, судом першої інстанції було направлено відповідачу через систему «Електронний суд» ухвалу про відкриття провадження у справі без прикріплених до неї матеріалів позовної заяви. 
При цьому особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою. Тобто, направлення документів до електронного кабінету особи, яка його зареєструвала, є обов`язком суду, який судом не був виконаний.
Також слід зауважити, що відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду, яка викладена в Постанові від 17 квітня 2025 року по справі № 990/307/23, поштове відправлення з повісткою, яке було направлене особі на його адресу реєстрації, повернуто до суду з поміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», то слід констатувати, що позивач не отримував судову повістку. Велика Палата Верховного Суду вважає, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду мав ужити всіх необхідних заходів для повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи, зокрема шляхом надсилання судової повістки на альтернативні адреси, зазначені позивачем в апеляційній скарзі, а також на електронну пошту та телефонограмою. Указаних дій суд першої інстанції не вчинив, що призвело до неналежного неповідомлення особи про розгляд справи за його участю. З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання неповажною неявки позивача та його представника в судове засідання, оскільки суд не вчинив всіх необхідних дій для належного повідомлення позивача про призначене на цей день судове засідання.
Європейським судом з прав людини зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах «Белеш та інші проти Чеської Республіки», «ЗУБАЦ ПРОТИ ХОРВАТІЇ» (ZUBAC v. CROATIA), (Beles and Others v. the Czech Republic), №47273/99, пп. 50-51 та 69, ЄСПЛ 2002 IX, та «Волчлі проти Франції» (Walchli v. France), №35787/03, п. 29, від 26 липня 2007 року).
При цьому, Європейський суд з прав людини провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.
У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява № 48778/99).
При таких обставинах, апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
З урахуванням вище викладеного, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги відповідача та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382 ЦПК України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Криворізький хлібозавод № 1» задовольнити.
Ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 січня 2026 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст постанови складено 06 травня 2026 року.

Головуючий:

Судді: