712/13628/25 
2/707/352/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
12 травня 2026 року м.Черкаси
Черкаський районний суд Черкаської у складі:
головуючої судді –Тептюка Є.П.
за участю секретаря судового засідання –Заруби Н.М.,
представника позивача адвоката Пономаренка Д.Ю.,
представника відповідача адвоката Дем`яненко К.О.,
розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкасиі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» - звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області з позовом до відповідача ОСОБА_1 , відповідно до якого просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Коллект Центр»: заборгованість за Договором № 94566179000 від 02.07.2018 у розмірі 136509,36 грн; понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн; понесені витрати на правову допомогу у розмірі 25000.00 грн.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 02.07.2018 між АТ "УКРСИББАНК" та ОСОБА_1 (далі позичальник та/або відповідач) укладено Договір №94566179000(далі Договір), відповідно до умов якого, Кредитодавець надав Позичальнику кредит у розмірі 49700.00 грн на строк до 02.07.2022 включно. За умовами Договору, Кредитодавець зобов`язувався надати Позичальнику кредит на умовах та в порядку, визначеному Кредитним договором, а Позичальник в свою чергу зобов`язався повернути Кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов Кредитного договору. Відповідно до Договору процентна ставка за Кредитним договором встановлюється в розмірі 57.00 % річних. Також, умовами Договору передбачено, що за користування кредитними коштами за кредитом понад встановлений Договором термін, розмір процентної ставки становитиме 64.00 % річних та діятиме для строкової суми основної заборгованості на дату виникнення такого прострочення. Такий розмір процентної ставки застосовується для всієї простроченої суми основного боргу Позичальника за Договором, та починає нараховуватись на прострочену суму основного боргу з дати виникнення простроченої, а саме з наступного дня після дня не сплати або не повної сплати платежу встановленого у кредитному договорі, і нараховуються до моменту погашення такої заборгованості. Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за Договором, надавши Позичальнику кредитні кошти на загальну суму 49700.00 грн. Згідно з умовами Договору Позичальник зобов`язаний у встановлений Договором строк, повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим Договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені Договором. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.
Зазначає, що 25.09.2019 укладено договір №147 відповідно до якого АТ "УКРСИББАНК" відступило на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 94566179000. У подальшому, 26.09.2021 укладено договір № 26-09/19/02, відповідно до якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №94566179000. 03.10.2022 укладено договір №03-10/22, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 94566179000. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 94566179000.
Вказує, що станом на сьогоднішній день заборгованість за Договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість станом на день формування позовної заяви у розмірі 136509,36 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) –43894,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги –91115,36 грн.; заборгованість за комісіями –1500,00 грн..
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, позивач вимушений звернутись до суду з вказаним позовом.
Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 25.12.2025 прийнято до розгляду та відкрите загальне позовне провадження у цивільній справі за вказаною вище позовною заявою. Витребувано у АТ "УКРСИББАНК" документальне підтвердження, щодо надання (видачі) кредитних коштів за Договором 94566179000 у тому числі: виписки, меморіальні ордери, розрахункові документи та/або інші підтверджуючі документи щодо здійснення операції з надання кредиту (незалежно від форми готівкою, безготівково, у вигляді оплати за товар чи послугу).
04.05.2026 засобами поштового зв`язку до суду надійшла витребувана інформація з АТ «УКРСИББАНК».
18.02.2026 до суду надійшов відзив представника відповідача ОСОБА_1 на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що відповідач позовні вимоги не визнає та прохає відмовити у їх задоволенні. В обгрунтування заперечень зазначає, що сплачував отриманий кредит, відсотки на його думку нараховані після поза межами строку кредитування. Документи на підтвердження переходу права вимоги він не отримував.
До відзиву на позовну заяву відповідачем додано копію пенсійного посвідчення в якому заначено, що він є інвалідом ІІ групи.
26.02.2026 до суду в електронній формі надійшла відповідь позивача на відзив, у якій представник позивача зазначає таке.
Позичальник підтвердив ознайомлення з умовами кредитування, тарифами та правилами банку, отримав кредитні кошти і користувався ними без заперечень. Зазначає, що проценти нараховувалися виключно в межах строку кредитування та відповідно до умов договору, а їх розмір і порядок нарахування були погоджені сторонами та відповідають вимогам законодавства, зокрема Закону України «Про споживче кредитування». Відсотки за користування кредитом нараховувалися лише в межах строку кредитування визначеного в договорі 02.07.2022 року.
Щодо переходу права вимоги, представник позивача вказує, що воно неодноразово відступалося за договорами факторингу: від АТ «УкрСиббанк» до ТОВ «ФК «ІнвестохіллсВеста», далі до ТОВ «Вердикт Капітал», потім до позивача. Кожен перехід підтверджений відповідними договорами, актами приймання-передачі та реєстрами боржників. У складі переданих прав новому кредитору переходило право нарахування процентів, комісій і штрафних санкцій.
Вказує, що на момент останнього відступлення загальна заборгованість становила 136509,36 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) –43894,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги –91115,36 грн.; заборгованість за комісіями –1500,00 грн..
При цьому після набуття права вимоги позивач не здійснював додаткових нарахувань.
Відступлення права вимоги є законним і здійснювалося з дотриманням вимог цивільного законодавства.
Отже, позивач вважає, що він є належним кредитором, заборгованість нарахована правомірно в межах строку кредитування, а вимоги про її стягнення є обґрунтованими. У зв`язку з цим просить суд задовольнити позов у повному обсязі.
Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 11.05.2026 року підготовче провадження закрито справу призначено до судового розгляду.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та прохав їх задовольнити з підстав, викладених у заявах по суті справи.
Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, при цьому зазначила, що відповідач не заперечує щодо розміру заборгованості за тілом кредиту, разом з цим, не згоден із розміром нарахованих процентів.
Суд, вислухавши вступне слово учасників судового розгляду, дослідивши письмові заяви по суті справи, докази, наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 02.07.2018 між АТ "УКРСИББАНК" та ОСОБА_1 укладено Договір №94566179000, відповідно до умов якого, Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 49700.00 грн на строк до 02.07.2022 включно. За умовами Договору, Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит на умовах та в порядку, визначеному Кредитним договором, а Позичальник в свою чергу зобов`язався повернути Кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов Кредитного договору. Відповідно до Договору процентна ставка за Кредитним договором встановлюється в розмірі 57.00 % річних. Також, умовами Договору передбачено, що за користування кредитними коштами за кредитом понад встановлений Договором термін, розмір процентної ставки становитиме 64.00 % річних та діятиме для строкової суми основної заборгованості на дату виникнення такого прострочення. Такий розмір процентної ставки застосовується для всієї простроченої суми основного боргу Позичальника за Договором, та починає нараховуватись на прострочену суму основного боргу з дати виникнення простроченої, а саме з наступного дня після дня не сплати або не повної сплати платежу встановленого у кредитному договорі, і нараховуються до моменту погашення такої заборгованості. 
Відповідно до виписки по рахунку за кредитним договором №94566179000 витребуваної за ухвалою суду, Банк належним чином виконав свої зобов`язання за Договором, надавши 02.02.2018 Позичальнику кредитні кошти на загальну суму 49700.00 грн. 
25.09.2019 укладено договір №147 відповідно до якого АТ "УКРСИББАНК" відступило на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 94566179000. 
26.09.2021 укладено договір № 26-09/19/02, відповідно до якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №94566179000. 
03.10.2022 укладено договір №03-10/22, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 94566179000. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 94566179000.
В ході розгляду справи представником відповідача не заперечувався факту укладання 02.07.2018 Договору-Анкети про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) №94566179000 та отримання встановленого ліміту кредитування в розмірі 49700 гривень.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Так, за змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно із ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
За змістом п.п. 10,11 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», споживче кредитування - правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»).
Як вбачається з Договору-Анкети про відкриття та комплексне розрахунково - касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) №94566179000 від 02.07.2018, його укладено в письмовій формі та він підписаний відповідачем власноруч.
Відтак, судовим розглядом встановлено, що між АТ «УКРСИББАНК та ОСОБА_1 було укладено Договір №94566179000 від 02.07.2018та АТ «УКРСИББАНК свої зобов`язання перед відповідачем, як Клієнтом, виконало.
25.09.2019 укладено договір №147 відповідно до якого АТ "УКРСИББАНК" відступило на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 94566179000. 
26.09.2021 укладено договір № 26-09/19/02, відповідно до якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №94566179000. 
03.10.2022 укладено договір №03-10/22, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 94566179000. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 94566179000.
Згідно з розрахунком заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Коллект Центр» станом на 02.07.2022, загальна заборгованість становила 136509,36 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) –43894,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги –91115,36 грн.; заборгованість за комісіями –1500,00 грн..
Суд зауважує, що можливість заміни кредитора в зобов`язанні передбачена положеннями статті 512 ЦК України, відповідно до якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст.14 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до вимог цивільного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
При цьому, відступлення права вимоги призводить до заміни сторони за кредитним договором (кредитора) та не змінює умови укладеного кредитного договору.
Факт сингулярного правонаступництва, тобто за яким від АТ «УКРСИББАНК» до ТОВ «Фінансова Компанія «ІнвестохіллсВеста», від ТОВ «Фінансова Компанія «ІнвестохіллсВеста» до ТОВ «Вердикт Капитал», від ТОВ «Вердикт Капитал» до ТОВ «Коллект Центр», перейшло право кредитора за Договором-Анкетою про відкриття та комплексне розрахунково - касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) №994566179000 від 02.07.2018 підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.
Тлумачення ст. 516, ч.2 ст. 517 ЦК свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.
Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, де зазначено, що «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним», а також Верховним Судом в постанові від 12 лютого 2020 року у справі №522/22802/17.
Верховним Судом у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 910/10963/19 наголошено, що доказом переходу прав за зобов`язанням до нового кредитора є відповідний правочин щодо відступлення прав вимоги у зобов`язанні […], а не документи, що засвідчують права, які передаються. За таких обставин, у позивача, як нового кредитора, який набув право вимоги в межах сум зазначених у договорах, наявне право вимоги до відповідачки щодо стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором.
Зважаючи, що умови договорів факторингу та договорів про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги виконано сторонами, вартість, обумовлена договором, сплачено, даних про те, що означені договори були оскаржені в судовому порядку суду не надано, суд вважає, що позивач набув право вимоги до відповідача на законних підставах.
Всупереч умовам Договору №994566179000 від 02.07.2018, відповідач не виконав свого зобов`язання щодо повернення кредиту.
Згідно з розрахунком заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Коллект Центр» станом на 02.07.2022, загальна заборгованість становила 136509,36 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) –43894,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги –91115,36 грн.; заборгованість за комісіями –1500,00 грн..
Заперечення представника відповідача в частині безпідставного нарахування процентів суд відхиляє з огляду на таке.
Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Як встановлено судом, умови Договору №№994566179000 від 02.07.2018визначають строк ліміту кредитування: з дати укладення договору по 02.07.2022.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
У ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.
Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до умов Договору №994566179000 від 02.07.2018, Клієнтом ОСОБА_1 погоджена процентна ставка 57% річних.
З підписанням Паспорту споживчого кредиту, позичальник ознайомлений з інформацією, викладеною у цьому Паспорті споживчого кредиту - Інформаційному листі, а саме щодо типу кредиту, основних умов кредитування відповідно до типу кредиту, розмір ліміту кредитування, в рамках обраного типу кредиту, можливості пролонгації строку кредитування, порядок повернення кредиту, інформації щодо реальної річної процентної ставки, комісії, нарахування пені, важливі правові аспекти, що відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування».
Підписанням договору, Сторони дійшли згоди, що Банк надає кредит Позичальнику, Банк відкриває Позичальнику поточний рахунок, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати плату за кредит на умовах, визначених цим Договором (п.2.1. Договору).
Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Даних про те, що підписаний ОСОБА_1 . Договір №994566179000 від 02.07.2018визнано недійсним, суду не надано, відтак ОСОБА_1 має обов`язок виконувати умови укладеного договору.
Суд повторно наголошує, що умовами Договору №994566179000 від 02.07.2018визначено строк ліміту кредитування: з дати укладення договору по 02.07.2022.
ТОВ «Вердикт Капітал» отримало право вимоги до ОСОБА_1 26.09.2019, тобто під час дії строку кредитування.
Іншими кредиторами нарахування процентів не здійснювалося.
Відтак, доводи представника відповідача про безпідставність нарахування процентів не є слушними.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2 статті 77 ЦПК України.
Згідно ст. ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідач суду не надав, не подав будь-яких доказів на спростування користування ним наданими йому кредитними коштами.
Таким чином, оскільки відповідач свої зобов`язання за Договором-Анкетою про відкриття та комплексне розрахунково - касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) №994566179000 від 02.07.2018 не виконав, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту в розмірі 43894,00 грн, а також заборгованості за процентами 91115,36 грн.
Щодо вимоги про стягнення заборгованості за комісією в розмірі 1500 грн суд зазначає наступне.
Згідно із ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у виді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).
Частиною 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Тобто, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 по справі № 496/3134/19 зазначила таке.
За загальним правилом, передбаченим ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Частинами 2, 3 ст.215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені ст. 203 ЦК України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення ч.1,2,5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи активну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Відповідно до ч.2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст.1 та ч. 2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит Банк надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною в договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супровідних послуг банку, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит додатка 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно із додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.1 ст. 11, ч.5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про те, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку послуг з обслуговування кредитної заборгованості, їх погодження зі споживачем при укладенні кредитного договору. Так, вказані умови договору не містять розмежування платних та безоплатних послуг, як і не містять найменування цих послуг, а значить передбачають виключно платні послуги стосовно обслуговування кредиту в тому числі, слід розуміти, і послуги на вимогу споживача не частіше одного разу на місяць повідомляти йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надання виписки з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформації про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншої інформації, що суперечить вимогам ч.1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», за яким надання таких послуг передбачено безоплатно.
З урахуванням положень ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» суд дійшов висновку, що умови Договору-Анкети про відкриття та комплексне розрахунково - касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) №№994566179000 від 02.07.2018 про встановлення комісії є нікчемними, а тому вимоги банку про стягнення заборгованості за комісією у розмірі 1500,00 грн є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.
Судом враховано, що матеріали справи не містять доказів отримання відповідачем повідомлення про відступлення права вимоги, проте за змістом ч.2 ст.516 ЦК України неотримання боржником повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не звільняє його від обов`язку погашення заборгованості, а лише наділяє його правом на погашення заборгованості первісному кредитору, у зв`язку з чим новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків, оскільки у цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Таким чином, за умови, що відповідач з будь-яких підстав не отримав повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким боржник не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України.
Відтак, суд відхиляє заперечення представника відповідача в цій частині.
Щодо розподілу судових витрат.
Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень статті 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (98,9%). У зв`язку з тим, що відповідач є інвалідом ІІ групи, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2395,75 грн, понесені Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр`необхідно компенсувати за рахунок держави.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке.
Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу та є вільним у виборі захисника своїх прав.
У пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів, заяв, скарг, здійснення представництва в судах та інших державних органах тощо. Право на правову допомогу є гарантованою державою можливістю особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) наголошено, що відшкодуванню підлягають лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги є домовленістю, за якою адвокат зобов`язується надати клієнту правову допомогу, а клієнт - оплатити такі послуги та необхідні витрати, пов`язані з виконанням договору.
Відповідно до статті 30 зазначеного Закону гонорар є формою винагороди адвоката за надання правничої допомоги. При визначенні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Розмір гонорару має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно зі статтями 11, 15, 133, 137 та 141 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат та підлягають розподілу між сторонами. Для визначення їх розміру учасник справи повинен надати докази обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, а розмір таких витрат має бути співмірним зі складністю справи, обсягом виконаних робіт, часом, витраченим адвокатом, ціною позову та значенням справи для сторони.
Позивач у позовній заяві зазначив, що поніс витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000 грн та просив стягнути зазначену суму з відповідача.
На підтвердження понесених витрат позивачем надано: договір № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024; прайс-лист АО «ЛігалАссістанс»; заявку на надання юридичної допомоги № 2259 від 01.08.2025; витяг з акта № 13 про надання юридичної допомоги від 31.08.2025.
З наданих документів убачається, що витрати позивача на правничу допомогу у справі про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 становлять 25 000 грн.
Вирішуючи питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу, суд враховує правові висновки Верховного Суду, викладені, зокрема, у постанові від 03 березня 2025 року у справі № 275/150/22, а також у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, відповідно до яких: витрати на правничу допомогу мають бути реальними, необхідними та розумними; зменшення їх розміру можливе виключно за клопотанням іншої сторони; обов`язок доведення неспівмірності таких витрат покладається саме на сторону, яка заявляє відповідне клопотання.
До відзиву відповідачем долучено докази того, що він є інвалідом ІІ групи (інвалідність армії).
Оцінивши подані сторонами докази та доводи, суд враховує характер і складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, час, необхідний для надання правничої допомоги, а також принципи співмірності, розумності та реальності судових витрат.
З урахуванням конкретних обставин справи, її незначної складності, порядку розгляду у загальному позовному провадженні та обсягу виконаних процесуальних дій, суд доходить висновку про часткове задоволення вимог щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та вважає обґрунтованим стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» витрат на правничу допомогу у розмірі 10000 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.2,4,5,12,13,76-82,89,141,259,263-265 ЦПК України суд, -
УХВАЛИВ:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за Договором№94566179000 від 02.07.2018 в загальному розмірі 135009 (сто тридцять п`ять тисяч дев`ять) гривень 36 копійки, з яких: 43894,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 91115,36 грн сума заборгованості за процентами.
У задоволенні іншої частини заявлених позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр`витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.
Судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2395,75 грн. компенсувати Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» за рахунок держави.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 22.05.2026 року.

Суддя:  Є.  П.  Тептюк