Справа № 490/5578/25
н\п 2/490/489/2026

Центральний районний суд м. Миколаєва

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2026 року           м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі: 
головуючого судді Шолох Л.М., 
за участі секретаря Шведюк Д.О., 
позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача Довгалюк К.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу з позовом ОСОБА_1 до Служби автомобільних доріг у Миколаївській області про стягнення матеріальної шкоди, - 
В С Т А Н О В И В:
До Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Служби автомобільних доріг у Миколаївській області про стягнення з відповідача на його користь 426 грн 118 коп. матеріальної шкоди, 100 000 грн 00 коп. моральної шкоди та суму судових витрат у розмірі 6 500 грн 00 коп.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує на те, що 16 грудня 2024 року він став учасником дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася не з його вини, а через неналежне утримання Інгульського мосту через річку Інгул у м. Миколаєві відповідачем.
Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 11 липня 2025 року для розгляду справи визначено головуючого суддю Шолох Л.М.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 липня 2025 року позов залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 липня 2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі.
Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову з оґляду на його необґрунтованість.
Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він просить задовольнити позов у повному обсязі.
Від відповідача надійшли заперечення на відзив, в який відповідач просить відмовити у задоволенні позову.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 лютого 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
У судовому засідання позивач підтримав своїх позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на те, що внаслідок дій відповідача завдано матеріальну шкоду його транспортному засобу.
Представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні у повному обсязі, посилаючись на те, що його пред`явлено до неналежного відповідача, а сума матеріальної шкоди позивачем не доведена. 
Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи судом встановлено таке.
16 грудня 2024 року у м. Миколаєві на 135 км. автодороги М-14 «Одеса-Мелітополь-Новозаводськ» на Інгульському мості шляхової мережі відбулася дорожньо транспортна пригода за участі транспортних засобі «Ford Mondeo» днз. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 та транспортного засобу «Peugeot 4007» днз. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 .
Стосовно ОСОБА_5 (заступник начальника Служби відновлення та розвитку інфраструктури в Миколаївській області) складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 140 КУпАП, за результатами розгляду якого постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 березня 2025 року, залишеною без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 28 березня 2025 року, справу про адміністративне правопорушення передбачене частиною 4 статті 140 КУпАП закрито на підставі п. 1 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях складу адміністративного правопорушення.
Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 березня 2025 року, залишеним без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 28 березня 2025 року, у справі № 490/331/25 справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 закрито за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 140 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії АБА № 119336 від 14 січня 2025 року, складеного відносно нього. 
Так, під час розгляду цього протоколу судами першої та апеляційної інстанції у справі № 490/331/25 встановлено, що з матеріалів цієї справи, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення серії АБА №119336 від 14 січня 2025 р., слідує таке. Схеми місця ДТП, яка мала місце 16 грудня 2024 року о 18 год. 35 хвил. (а.с. 6), пояснень водіїв транспортних засобів ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , які були учасниками цієї ДТП (а.с. 7, 8), вбачається, що 16 грудня 2024 року о 18 год. 35 хвил. в м. Миколаєві на Інгульському мості (135 км. автодороги М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ») сталася дорожньо-транспортна пригода (вид пригоди згідно схеми місця ДТП – наїзд на перешкоду), внаслідок якої вказані автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Так, згідно пояснень водія ОСОБА_1 під час руху по Інгульському мосту з під задніх коліс вантажного автомобілю, що рухався попереду, вилетіла металева конструкція, яка вдарила у передню частину його автомобілю, від чого автомобіль розвернуло на 180 градусів та відкинуло через дві смуги руху. Згідно пояснень водія ОСОБА_4 під час руху по Інгульському мосту, з під автомобілю Пежо вилетіла металева конструкція великих розмірів в передню частину його автомобілю. Обидва водії зазначали, що освітлення на мосту не було, а їх автомобілі отримали механічні пошкодження. 
За результатами розгляду заявами ОСОБА_4 та ОСОБА_1 проведено службове розслідування стосовно порушення службової дисципліни капітаном поліції ОСОБА_6 (працівник поліції, який складав протоколом про адміністративне правопорушення 16 грудня 2024 року) та наказом Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Миколаївській області від 31 березня 2025 року №95 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді зауваження.
За результатами проведеного службового розслідування встановлено, що 14 січня 2025 року капітаном поліції Загороднюком О.В. складено протокол про адміністративне правопорушення серії АБА № 11936 від 14 січня 2025 року за частиною першою статті 140 КУпАП відносно заступника начальника Служби відновлення та розвитку інфраструктури в Миколаївській області а саме ОСОБА_5 за невиконання вимог статті 12 Закону України «Про дорожній рух», а саме ОСОБА_5 будучи відповідальною особою за утримання вулично-шляхової мережі, не забезпечив безпеку дорожнього руху у місці відкритого шву сполучених прольотів будов, що стало причиною дорожньо-транспортної пригоди з матеріальними збитками за участі транспортних засобів засобі «Ford Mondeo» днз. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 та транспортного засобу «Peugeot 4007» днз. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 капітан поліції ОСОБА_6 неналежним чином склав протокол про адміністративне правопорушення та не встановив потерпілу особу, у зв`язку із чим, винна особа не була притягнута до адміністративної відповідальності. 
З відповіді виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 28 травня 2025 року № Ш-65/02.02.03-09/116 слідує, що Інгульскій міст через річку у м. Миколаєві (інвентарний номер 00001623) загальною протяжністю 473 погонних метрів, що суміщається з ділянкою автомобільної дороги загального користування державного значення М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ (на м. Таганрог) (км. 134+791-км135+264) передано в державну власність з віднесенням його до сфери управління Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України. Дата передачі, відповідно до акту приймання-передачі 18 грудня 2023 року. Утримання Інгульського мосту через річку Інгул у м. Миколаєві відноситься до повноважень Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Миколаївській області. 
Зазначене підтверджується і переліком автомобільних доріг та мостів загального користування державного значення, які знаходяться на балансі Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Миколаївській області (додаток 1, 2 до листа від 19 травня 2025 року № 765/04-13), в яких крім іншого зазначено, що км. 55+110- км.176+485 цієї дороги потребує ремонту. 
З листа Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Миколаївські області від 11 червня 2025 року № 848/14-17 слідує, що 16 квітня 2025 року між Службою відновлення та розвитку інфраструктури у Миколаївські області та ТОВ «Ростдорстрой» укладено Договір № 8-Б на ремонт, зокрема, і автомобільної дороги загального користування державного значення М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ км 55+510 – км 158+875. 
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Частиною першою статті 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Статтею 1 Закону України "Про автомобільні дороги" (тут і далі - в редакції, чинній на час вчинення ДТП)передбачено, автомобільна дорога - це лінійний комплекс інженерних споруд, призначений для безперервного, безпечного та зручного руху транспортних засобів.
Відповідно до частини третьої статті 14, частини першої статті 16 Закону України "Про дорожній рух" (тут і далі - в редакції, чинній на час вчинення ДТП) учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.
Відповідно до частини першої статті 24 Закону України "Про дорожній рух" власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.
За змістом статті 10 Закону України "Про автомобільні дороги" державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через керівника центрального органу виконавчої влади у галузі транспорту і який має свої органи управління на місцях.
Основними обов`язками органу державного управління автомобільними дорогами загального користування є, зокрема, розробка та реалізація заходів з безпеки дорожнього руху; забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів з нормативними технічними характеристиками і навантаженнями; організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами і нормами; забезпечення технічного нагляду за станом автомобільних доріг; виявлення аварійно-небезпечних місць (ділянок) та місць концентрації дорожньо-транспортних пригод на автомобільних дорогах і здійснення заходів щодо їх ліквідації; (пункти 4-6, 9, 10 статті 11 Закону України "Про автомобільні дороги").
У Миколаївській області органом державного керування автомобільними дорогами загального користування є Служба автомобільних доріг у Миколаївській області, на балансі якої перебувають усі автомобільні дороги загального користування у межах зазначеної області.
Згідно зі статтею 9 Закону України "Про дорожній рух" до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить: компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішенням судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.
Згідно з пунктами 1-3 статті 13 Закону України "Про автомобільні дороги" орган державного управління автомобільними дорогами загального користування відповідає за: стан автомобільних доріг загального користування відповідно до діючих норм та фінансування; якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування; відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом.
Таким чином, Служба автомобільних доріг у Миколаївської області є підприємством, на яке державою покладено обов`язок утримувати у належному стані та ремонтувати автомобільні дороги у Миколаївської області, у тому числі і автодорогу М-14 "Одеса-Мелітополь-Новоазовськ" в межах міста Миколаєва та Миколаївської області, а отже є належним відповідачем у справі.
Суд відхиляє доводи відповідача про те, що умовами договору, укладених між Служба автомобільних доріг у Миколаївської області та ТОВ «Ростдорстрой» послуги з ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг та відшкодування збитків, заподіяних фізичним або юридичним особам, виникнення яких пов`язане з незадовільними дорожніми умовами, та що саме підрядні організації несуть відповідальність за вищевказані збитки, взяв на себе підрядник (ТОВ «Ростдорстрой»).
У частині першій статті 627 ЦК України закріплено правило, згідно з яким відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (частина третя статті 6 ЦК України).
За правилом частини другої статті 1172 ЦК України замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника.
Замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору (стаття 849 ЦК України).
Відповідно до статті 858 ЦК України, якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника: 1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк; 2) пропорційного зменшення ціни роботи; 3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором. Підрядник має право замість усунення недоліків роботи, за які він відповідає, безоплатно виконати роботу заново з відшкодуванням замовникові збитків, завданих простроченням виконання. У цьому разі замовник зобов`язаний повернути раніше передану йому роботу підрядникові, якщо за характером роботи таке повернення можливе. Якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків. Умова договору підряду про звільнення підрядника від відповідальності за певні недоліки роботи не звільняє його від відповідальності за недоліки, які виникли внаслідок умисних дій або бездіяльності підрядника. Підрядник, який надав матеріал для виконання роботи, відповідає за його якість відповідно до положень про відповідальність продавця за товари неналежної якості.
Гарантія якості роботи передбачена статтею 859 ЦК України. Якщо договором або законом передбачено надання підрядником замовникові гарантії якості роботи, підрядник зобов`язаний передати замовникові результат роботи, який має відповідати вимогам статті 857 цього Кодексу протягом усього гарантійного строку. Гарантія якості роботи поширюється на все, що становить результат роботи, якщо інше не встановлено договором підряду.
Перебіг гарантійного строку починається з моменту, коли виконана робота була прийнята або мала бути прийнята замовником, якщо інше не встановлено договором підряду. До обчислення гарантійного строку за договором підряду застосовуються положення статті 676 ЦК України, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 860 ЦК України).
Разом із тим, у силу закону у разі заподіяння власникам транспортних засобів збитків внаслідок ДТП, яка сталася через незадовільне утримання доріг, такі збитки має бути відшкодовано власниками доріг або уповноваженими ними органами.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16 квітня 2020 року у справі № 904/5489/18 зроблено висновок про те, що у разі завдання шкоди підрядником, який діяв за завданням замовника та під його контролем за безпечним виконанням робіт, то відповідно до частини другої статті 1172 ЦК України відшкодувати її повинен замовник.
При розгляді зазначеної категорії спорів підлягає з`ясуванню, чи було заподіяно таку шкоду внаслідок самостійних дій підрядника, або внаслідок виконання ним зобов`язань за договором, укладеним із відповідною службою автомобільних доріг.
Матеріали справи не містять доказів здійснення ремонтних робіт на ділянці автодороги, де сталася ДТП, зокрема, підрядником ТОВ «Ростдорстрой».
Отже, Служба автомобільних доріг у Миколаївській області зобов`язана була вчиняти всі необхідні дії задля забезпечення безпеки дорожнього руху автомобільними дорогами, які знаходяться на її балансі, у тому числі здійснювати контроль за виконанням підрядником покладених на нього обов`язків своєчасно та належним чином. Невиконання чи неналежне виконання підрядником умов договору не звільняє замовника від відповідальності перед третіми особами, які не є стороною договору підряду.
Отже, Служба автомобільних доріг у Миколаївській області є належним відповідачем у справі, оскільки саме до її повноважень та обов`язків належить вибір підрядника, який на її замовлення буде здійснювати ремонт автомобільних доріг. 
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до частини третьої статті 14, частини першої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.
Частина друга статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Зважаючи на частини першу та другу статті 1166 ЦК України, у даному випадку для звільнення від відповідальності за завдану шкоду відповідач має довести, що шкода, завдана транспортному засобу позивача завдана не з його вини.
Своєму відзиві, представник відповідача не визнає позов з підстав того, що Служба автомобільних доріг у Миколаївській області є неналежним відповідачем та не може нести відповідальність за завдану позивачу матеріальну шкоду. Оскільки суд дійшов висновку, що Служба автомобільних доріг у Миколаївській області є належним відповідачем, відповідно вона і зобов`язана відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України для звільнення від відповідальності за нанесену позивачу шкоду довести, що шкода завдана не з її вини.
Наявними у справі доказами підтверджується факт ДТП 16 грудня 2024 року за участі, зокрема, транспортного засобу позивача «Peugeot 4007» днз. НОМЕР_2 , внаслідок якої цьому транспортному засобу завдано матеріальну шкоду. Протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не складався, до адміністративної відповідальності за результатами ДТП цього дня, він не притягувався. Доказів наявності у діях позивача складу будь-якого адміністративного правопорушення (за порушення правил дорожнього руху, за результатами ДТП 16 грудня 2014 року) матеріали справи не містять. Зазначені обставини не заперечуються відповідачем.
В матеріаліх справи наявні рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 березня 2025 року та постанови Миколаївського апеляційного суду від 28 березня 2025 року у справі № 490/331/25 про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_5 за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення на думку суду не може бути підставою для висновків про відсутність вини відповідача Служби автомобільних доріг у Миколаївській області у завданні позивачу матеріальної шкоди, адже він обіймає лише посаду заступника начальника Служби автомобільних доріг у Миколаївській області.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що Служба автомобільних доріг у Миколаївській області допустила бездіяльність та не забезпечила безпечні умови дорожнього руху, допустила наявність на Інгульському мосту через річку Інгул перешкоди у русі транспорту, що спричинило ДТП за участі, зокрема, і транспортного засобу позивача. Будь-яких доказів на спростування таких висновків та звільнення від відповідальності за вчинену шкоду (частина друга статті 1166 ЦК України) суду не надано.
За такого, шкода завдана транспортному засобу позивача підлягає відшкодуванню Службою автомобільних доріг у Миколаївській області.
Відповідно до звіту № 260-24 від 27 грудня 2024 року, виконаним ОСОБА_7 вартість матеріального збитку, заподіяного в результаті ДТП транспортному засобу «Peugeot 4007» днз. НОМЕР_2 становить 426 118, 45 грн (середня ринкова вартість такого транспортного засобу становить 420 650,00 грн). З цього звіту слідує, що ринкова вартість цього транспортного засобу на дату оцінки становить 426 118, 45 грн, коефіцієнт зносу – 0,70, вартість відновлювального ремонту – 685 824, 11 грн. Під час розгляду справи розмір матеріальної шкоди, завданої транспортному засобу позивача відповідачем не оспорювався.
З цього звіту слідує, що сума відновлювального ремонту значно перевищує ринкову вартість транспортного засобу на час ДТП. Заперечень щодо суми матеріальної шкоди, завданої транспортному засобу позивача від відповідача не надійшло.
Звертаючись до суду із цим позовом, позивач просить стягнути з відповідача на його користь 426 118, 45 грн, що на думку суду така сума є обґрунтованою та такою, що підлягає стягненню з відповідача. У судовому засіданні представник відповідача вказала на не доведеність суми матеріальної шкоди, однак будь-яких доказів на підтвердження своїх доводів та визначення матеріальної шкоди, яка на думку відповідача є дійсною, відповідачем не надано. 
Щодо стягнення моральної шкоди, то суд зазначає таке.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Положеннями частини третьої статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
У справах про відшкодування моральної шкоди суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.
Визначаючи співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам, суд зобов`язаний виходити з засад розумності та справедливості. Стягнення моральної шкоди не може мати на меті збагачення особи.
Звертаючись до суду із позовними вимогами про стягнення з відповідача 100 000 грн 00 коп. моральної шкоди, позивач вказує на те, що після ДТП, яке мало місце 16 грудня 2024 року, транспортний засіб позивача не придатний до експлуатації, внаслідок чого він був знервований, відчував неспокій оскільки це єдиний засіб пересування у позивача та його рідних та близьких. У зв`язку із тим, що транспортний засіб внаслідок ДТП був значно пошкоджений у позивача змінилася організація його життя та життя близьких. За такого, він просить стягнути на його користь моральну шкоду у розмірі 100 000 грн 00 коп.
Вирішуючи таку позовну вимогу, суд виходить з того, що відшкодування моральної шкоди повинно бути спрямоване на досягнення сатисфакції і не може бути джерелом збагачення позивача, а тому стягнення морального відшкодуванні в розмірі половини від заявленої у позові суми, на думку колегії суддів, відповідає принципу справедливості та розумності, враховуючи обставини завдання шкоди позивачці, тривалість зусиль для відновлення своїх порушених прав. При цьому суд враховує, що це відшкодування має виключно компенсаційний, а не каральний, обтяжуючий або запобіжний характер. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд бере до уваги той факт, що у будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватний нанесеній моральній шкоді.
Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення позивача, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди на користь позивача. Розмір моральної шкоди слід визначити у розмірі 20 000 грн 00 коп., на думку суд така сума є достатньою для компенсацію завданої позивачу моральної шкоди.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 426 грн 118 коп. та моральної шкоди у розмірі 20 000 грн 00 коп.
Відповідно до стаття 141 ЦПК України судові витрати слід віднести на рахунок відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог. Тобто з відповідача на користь позивач слід стягнути 5525,00 грн (85%) витрат, понесених на послуги екперта.
Також з відповідача на користь державного бюджету слід стягнути суму судового збору, яка має бути стягнута за подачу позову до суду пропорційно до задоволених позовних вимог, а 1029 грн 52 коп. (85%). 
Керуючись статтями 141, 158, 263-265, 273 ЦПК України, суд –
У Х В А Л И В:
Позов задовольнити частково.
Стягнути зі Служби автомобільних доріг у Миколаївській області на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 426 118 (чотириста двадцять шість тисяч сто вісімнадцять) грн 00 коп.
Стягнути зі Служби автомобільних доріг у Миколаївській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн 00 коп.
Стягнути зі Служби автомобільних доріг у Миколаївській області на користь ОСОБА_1 5525 грн 00 коп. судових витрат.
Стягнути зі Служби автомобільних доріг у Миколаївській області на користь державного бюджету 1029 грн 52 коп. судового збору. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про сторони:

Позивач – ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ;

Відповідач – Служба автомобільних доріг у Миколаївській області, код ЄДРПОУ 25878206, 54029, м. Миколаїв, вул. Галини Петрової, 2А. 

Суддя         Л.М. Шолох