Справа № 643/20082/25
Провадження № 3/643/144/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
11.05.2026 м. Харків

Суддя Салтівського районного суду міста Харкова Крівцов Д.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 
за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ

1. Обставини адміністративного правопорушення, визнані судом доведеними, та їх кваліфікація

08.11.2025 о 01-01 год. ОСОБА_1 (далі - Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності) керував транспортним засобом «ЗАЗ Sens», державний номерний знак НОМЕР_2 , в районі будинку № 59/56 по пр. Тракторобудівників в м. Харкові в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням газоаналізатора «Драгер», результат огляду 2,34 проміле. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, результати огляду не заперечував. 
Вказані дії Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд кваліфікує за ч. 1 ст. 130 КУпАП як керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.

08.11.2025 о 01-37 год. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, керував транспортним засобом «ЗАЗ Sens», державний номерний знак НОМЕР_2 , в районі будинку № 100 по пр. Тракторобудівників в м. Харкові з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роти, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місті зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер» та у закладі охорони здоров`я Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, відмовився.
Вказані дії Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд кваліфікує за ч. 1 ст. 130 КУпАП як відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

2. Позиція учасників справи

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, у судове засідання 11.05.2026 не з`явився, про місце, час та дату судового засідання повідомлявся належним чином шляхом. 
Захисники Башинський В.П. та Басан Ю.П. надали заяви, згідно з якими просили судове засідання 11.05.2026 провести за їх відсутності та відсутності Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, провадження у справі закрити. 
В попередніх судових засіданнях захисники просили закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Надали письмові пояснення з клопотанням про закриття справи. 

3. Застосовне законодавство та релевантна судова практика

Відповідно до ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства належать забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. 
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Згідно з п.п. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху (далі - ПДР) водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Водій зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені Законом України «Про дорожній рух» і Правилами дорожнього руху, зокрема передбачений вказаним законом обов`язок виконувати розпорядження поліцейського, яке він дає на підставі цих Правил чи інших нормативних актів. Одним із таких розпоряджень поліцейського є вимога пройти саме медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння (п. 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 09.09.2021 у справі № 11-21сап21 (реєстраційний номер рішення 101473367)). 
Порядок проходження огляду на стан сп`яніння врегульовано ст. 266 КУпАП, а також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015, та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008. 
Хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїз Торія проти Іспанії", від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України»). 
4. Позиція суду

Вина Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративних правопорушень підтверджується наступними доказами: 
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 506678 від 08.11.2025, згідно з яким Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, о 01-01 год. вчинив правопорушення за вказаних вище обставин; 
- даними результатів тестування Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за допомогою газоаналізатора «Драгер» від 08.11.2025, згідно з якими отриманий результат 2,34 проміле;
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 506690 від 08.11.2025, згідно з яким Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, о 01-37 год. вчинив правопорушення за вказаних вище обставин; 
- даними рапортів працівників поліції, згідно з якими Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, вчинив правопорушення за вказаних вище обставин;
- даними відеозаписів, на яких зафіксовані обставини вчинення правопорушень. 
Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає доведеною поза розумним сумнівом вину Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні вказаних вище правопорушень та факт порушення ним вимог п. 2.5, п. 2.9 «а» ПДР.

5. Мотиви неврахування аргументів захисників

5.1. Щодо хронології подій 

Водія ОСОБА_1 поліцейські стали зупиняти 08.11.2025 о 01:01 год. Підійшли до нього вони о 01:05 год, і вже о 01:06 год., одразу не повідомляючи йому будь якого-ознаку алкогольного сп`яніння, запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Ознаки алкогольного сп`яніння також не зазначені і в самому протоколі. Далі водій ОСОБА_1 став продувати алкотестер Драгер. Спочатку спроб було вісім: о 01:09, 01:11, 01:11, 01:12, 01:12, 01:13, 01:14, 01:14 год. При цьому поліцейські неодноразово наголошували водію ОСОБА_1 , що якщо не вийде з алкотестером на місці, то вони його повезуть в лікарню, на що водій ОСОБА_1 завжди давав на це свою згоду. Далі поліцейський, який проводив цей огляд, передав іншому поліцейському алкотестер Драгер і сказав, що в нього нічого не виходить. Після чого вже інший поліцейський дав водію ОСОБА_1 продувати алкотестер Драгер. Далі було ще три спроби: о 01:15, 01:15, 01:16 год, проте алкотестер Драгер не спрацьовував. Потім поліцейські декілька разів пропонували поїхати до лікарні, на що ОСОБА_1 жодного разу не відмовився, а напроти погоджувався. Далі поліцейський знову пропонував пройти огляд на місці, зазначаючи, що в лікарні прийдеться чекати три години і це нікому не потрібно, при цьому продовжував маніпулювати тим, що якщо не вийде, то в лікарню. Далі було ще дві спроби: о 01:17, 01:20 год, але алкотестер Драгер так і не спрацьовував. І тоді поліцейський по телефону домовився з іншим поліцейським, щоб на місце їм привезли інший алкотестер Драгер, бо їх алкотестер не працює. Всі вищевказані дії і обставини об`єктивно підтверджують, що алкотестер Драгер, який був у поліцейських, був не справний. Але при черговій спробі о 01:22 год. алкотестер Драгер начебто спрацював і начебто видав результат: 2:34 проміле, але на відеозапис цей результат не зафіксований. Крім того, на відеозаписі зафіксовано, що поліцейські зазначили, що алкотестер Драгер спрацював о 01:22 год, а на роздруківці зазначений час 01:19:52 год, тобто за три хвилини до цього. Тобто це в черговий раз підтверджує, що алкотестер Драгер, за допомогою якого проводився огляд, несправний. Крім того, направлення на огляд до закладу охорони здоров`я ОСОБА_1 не видавалось, тому як він не погодився з результатами алкотестера (з результатом огляду). В матеріалах справи є направлення в медичний заклад, яке підтверджує, що в цьому була необхідність у зв`язку з несправністю алкотестеру та незгодою водія з його результатами, але в направленні підпис водія про його отримання відсутності, і на відеозаписі не зафіксовано, що воно складалося або пропонувалося отримати його водієм.

Позиція суду

Згідно з відеозаписом ОСОБА_1 дійсно неодноразово проходив тестування за допомогою газоаналізатора «Драгер», проте результат не був отриманий. Зазначену обставину працівники поліції пояснювали поведінкою ОСОБА_1 , а саме його неналежним виконанням обов`язку щодо продуття вказаного приладу. 
В подальшому, після чергової спроби, газораналізатор «Драгер» показав результат 2,34 проміле. 
Вказаний результат був уголос повідомлений ОСОБА_1 працівником поліції. Після цього згідно з відеозаписом працівник поліції спитав ОСОБА_1 , чи згодний він з отриманим результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 у категоричній та недвозначній формі зазначив, що згодний. 
Таким чином, ОСОБА_1 згідно з об`єктивними даними відеозапису висловив згоду з отриманими результатами огляду, які складають 2,34 проміле. 
Ураховуючи вказану вище позицію ОСОБА_1 , зафіксовану на відеозапису, суд відхиляє аргументи захисників щодо неправильності роботи приладу «Драгер», щодо відсутності відеофіксації показників приладу «Драгер», а також щодо невиконання працівниками поліції обов`язку провести огляд ОСОБА_1 у закладі охорони здоров`я. 
Оцінюючи доводи захисників щодо неспівпадіння часових позначок на відеозаписі та результатах тестування, суд керується таким. 
Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду у справі № 459/1801/17 від 24.12.2019, у справі № 537/1214/17 від 28.11.2018, наявність технічних описок, зокрема в постанові про притягнення особи до адміністративної відповідальності, сама по собі не свідчить про відсутність протиправного діяння.
Ураховуючи наведене, наявність вказаних вище технічних описок у часі, які можуть бути пов`язані із некоректними налаштуваннями показників часу в приладах, сама по собі не свідчить про відсутність протиправного діяння та не спростовує зафіксовані на вказаних доказах фактичні обставини справи. 

5.2. Щодо порушення прав ОСОБА_1 . 

Поліцейськими процедура проведення огляду на стан сп`яніння водію ОСОБА_1 роз`яснена не була. Також документи до справи, а саме копії сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (Драгеру), не долучені. Співробітниками поліції порушено інструкцію з проходження огляду на стан сп`яніння, п. 5 ч. 2, де зазначено, що перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Таким чином, чинне законодавство встановлює чіткий порядок та хронологічну послідовність, за якою працівником поліції має проводитись огляд водіїв на стан алкогольного сп`яніння, а саме спочатку на місці зупинки і лише в разі відмови від такого огляду чи незгоди з його результатами – в медичній установі, а також встановлює правової наслідки порушення такого порядку, а саме огляд вважається недійсним. Крім того, було порушено право на захист водія ОСОБА_1 , який неодноразово вказував, що потребує допомоги адвоката, але поліцейські позбавили його права на захист, зазначаючи, що цим він може скористатися тільки у суді.

Позиція суду

Відповідно до висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 16.02.2021 по справі № 263/10894/2020, в ситуаціях, коли нормами КУпАП чітко не врегульовано ті чи інші питання, суди відповідно до усталеної судової практики, яка ґрунтується на системному аналізі міжнародних актів з урахуванням рішень Конституційного Суду України, в певних випадках вправі застосовувати принцип аналогії закону. У цьому випадку найбільш близьким до адміністративно-деліктної галузі права є кримінальне процесуальне законодавство.
Правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з критеріїв Енгеля (Engel and Others v. the Netherlands, рішення 8 червня 1976 року, заяви №№ 5100/71; 5101/71; 5102/71; 5354/72; 5370/72), відноситься до «кримінальних» у розумінні ЄСПЛ. 
Суд враховує, що стандарт доказування у кримінальних справах є найвищим, тобто таким, що передбачає максимальні вимоги до належності та допустимості доказів. 
Ураховуючи наведене, суд вважає за можливе під час вирішення даної справи враховувати загальні підходи до оцінки допустимості доказів, сформовані Верховним Судом під час розгляду кримінальних проваджень. 
Як вбачається висновків щодо застосування норм права Верховного Суду, не будь-яке формальне недотримання вимог закону під час отримання доказу автоматично спричиняє визнання його недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення законодавства істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи. Не у всіх випадках порушення навіть фундаментальних прав і свобод особи під час судового провадження має прямий вплив на дотримання гарантій справедливого судового розгляду, зокрема й на допустимість доказів. У разі визнання доказів недопустимими суд має вмотивувати свої висновки про істотне порушення вимог закону, зазначивши, які саме й чиї права і свободи було порушено і в чому це виражалося (постанова Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 756/10060/17, постанови Верховного Суду від 01.12.2020 у справі № 318/292/18, від 01.11.2022 у справі № 344/2995/15-к, від 04.10.2022 у справі № 295/3910/18). 
Згідно з довідкою, яка міститься у матеріалах справи, ОСОБА_1 отримував посвідчення водія. 
Суд враховує, що ОСОБА_1 як особа, що керує транспортним та має посвідчення водія відповідної категорії, здавав відповідні іспити в сфері законодавства, що регулює дорожній рух – а відтак обізнаний із своїм обов`язком на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан відповідного сп`яніння, а також із забороною на керування транспортними засобами у стані сп`яніння. Ба більше, обізнаність водія із вимогами Правил дорожнього руху презюмується, оскільки відповідний нормативний акт доведений до відома громадян у встановленому законодавством України порядку. 
Крім того, згідно з ст. 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Ураховуючи наведене, Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, володів необхідними та достатніми знаннями у галузі права для того, щоб мати можливість регулювати свою поведінку під час проходження огляду на стан сп`яніння. 
Суд також звертає увагу, що право на правничу допомогу в даній категорії справ врегульовано ст. 268 КУпАП, згідно з якою особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права. 
Таким чином, право на юридичну допомогу адвоката гарантується на стадії розгляду справи, тобто в суді, а не на стадії складання протоколу про адміністративне правопорушення, тобто на стадії фіксації факту правопорушення та оформлення відповідних доказів. 
У суді інтереси Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, представляли адвокати, тобто фахівці у галузі права. Сам Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не скористався правом з`явитись до суду. 
Ураховуючи наведене, відхиляє вказані вище доводи захисників, оскільки наведені ними обставини самі по собі не спричинили негативного впливу на дотримання гарантій справедливого судового розгляду, в тому числі й на допустимість доказів. 
Оцінюючи доводи захисників відносно того, що копії сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (Драгеру) не долучені до матеріалів справи, суд керується таким. 
Згідно з ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
Сторона захисту не була позбавлена можливості направити адвокатський запит щодо надання копій сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, а у разі відмови в цьому – заявити клопотання про витребування вказаних доказів судом. Проте вказаною можливістю сторона захисту не скористалась. 
Відсутність вказаних вище документів у матеріалах справи сама по собі не свідчить про некоректну роботу газоаналізатора «Драгер» та недостовірність отриманих за його допомогою результатів. 
Крім того, як вже зазначалось судом, ОСОБА_1 погодився із отриманими результатами його огляду на стан алкогольного сп`яніння, які складають 2,34 проміле. 
Ураховуючи наведене, суд відхиляє аргументи захисників. 

5.3. Щодо фальсифікації протоколу про адміністративне правопорушення 

В протоколі серії ЕРП 1 № 506678 зазначено, що він був складений 08.11.2025 о 01:44:41 год., і що начебто водій ОСОБА_1 відмовлявся з ним знайомитись, відмовлявся знайомитись зі своїми правами, отримувати тимчасове посвідчення та інше. Тільки дивно те, що як це він міг робити о 01:44:41 годин в присутності поліцейського Новіков – Кохан Владлена Владленовича, якщо згідно іншого протоколу про адміністративного правопорушення ЕРП1 №506690, який склав поліцейський Геворкян Сергій Артурович, водій ОСОБА_1 вже, керуючи своїм автомобілем, о 01:37:00 годин був зупинений іншим екіпажом поліції в іншому місці, тобто раніше за 7 (сім) хвилин до складання ще першого протоколу.

Позиція суду

Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушень підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, у тому числі об`єктивними даними відеозапису. 
Як вже зазначалось судом, згідно з постановами Верховного Суду у справі № 459/1801/17 від 24.12.2019, у справі № 537/1214/17 від 28.11.2018, наявність технічних описок, зокрема в постанові про притягнення особи до адміністративної відповідальності, сама по собі не свідчить про відсутність протиправного діяння.
Таким чином, можливі описки у часі складання документів самі по собі не мають наслідком їх недійсність та недопустимість як доказів у цілому. 
Ураховуючи наведене, суд відхиляє аргументи захисників. 

5.4. Щодо невиконання з боку поліцейських вимог ст. 266 КУпАП

ОСОБА_1 не був відсторонений від керування ТЗ, а з місця запинки поїхав, керуючи своїм автомобілем, що дає підстави для сумніву, що поліцейськими взагалі були виявлені в нього будь-які ознаки алкогольного сп`яніння. Аналогічна ситуація і з другим фактом зупинки водія ОСОБА_1 , тому як він поліцейськими не був ознайомлений з процедурою проведення огляду на стан сп`яніння. 

Позиція суду

Факт відсторонення або не відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом не охоплюється складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Захисником не обґрунтовано, яким чином факт подальшого керування ОСОБА_1 автомобілем, тобто після оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, спростовує наявність складу адміністративного правопорушення в його діях. 
Ураховуючи наведене, суд відхиляє аргументи захисника. 

5.5. Щодо інших аргументів захисника 

Суд відхиляє посилання захисників на положення Конституції України, інших актів законодавства та практику Європейського суду з прав людини, оскільки під час розгляду справи судом не встановлено таких порушень законодавства України в ході огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, які могли би негативно позначитись на дотриманні прав і свобод ОСОБА_1 та загальній справедливості судового розгляду. 

Накладення стягнення 

Оскільки Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, притягається до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у суду, виходячи з положень ч. 2 ст. 33 КУпАП, відсутні підстави враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені в постанові Харківського апеляційного суду від 07.11.2023, винесеної у справі № 645/2694/23. 
Згідно з довідкою, яка міститься в матеріалах справи, Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, отримував посвідчення водія.
Частинами 1 та 2 ст. 36 КУпАП передбачено, що якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Враховуючи наведене, суд накладає на Особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, одне стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. 
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 665,60 грн., які підлягають стягненню з Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Керуючись ст. 33-35, 40-1, 130, 251-252, 279, 283-285 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі одної тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 (сімнадцять тисяч гривень) (отримувач: ГУК у Харківській області 21081300, код отримувача 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, UА168999980313020149000020001, призначення платежу: «штраф по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху») з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 665 грн. 60 коп. (отримувач ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, призначення платежу: «судовий збір при ухваленні судом постанови про накладення адміністративного стягнення»).
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Салтівський районний суд міста Харкова – особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Повний текст постанови складений 15.05.2026.

Суддя Д.А. Крівцов