Справа № 589/1640/26
Провадження № 2/589/2143/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2026 року	м. Шостка	

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючого судді – Темірова Ч.М.,
за участю секретаря судового засідання – Велієвої Л.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Шостка цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог. 
Позивач через свого представника Пархомчука С.В. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача – ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» заборгованість за кредитним договором та судові витрати.
В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилається на те, що 19.11.2021 між ТОВ «ФК «Джобер» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 749579, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у сумі 5000,00 грн строком на 29 днів, зі сплатою процентів, які нараховуються за ставкою 1,9 % на добу. Згідно виписки з особового рахунку відповідача за кредитним договором, станом на 26 грудня 2025 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 13055,00 грн. Позивач зазначає, що 30 листопада 2023 року між ТОВ «ФК «Джобер» та ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» укладено договір відступлення права вимоги № 1-30/11/2023 відповідно до якого ТОВ «ФК «Джобер» відступило на користь позивача права вимоги за кредитними договорами до боржників, вказаних в реєстрі боржників, у тому числі, до відповідача. Відповідач належним чином умови договору не виконував, тому утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути на свою користь.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 07 квітня 2026 року, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі. Розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 
Представник ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» подав до суду заяву про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, у якій просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 13000,00 грн.
Представник позивача у судове засідання не з`явився. У разі неявки представника позивача у судове засідання, просив проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання двічі не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час, день та місце слухання справи повідомлявся належним чином враховуючи вимоги ч. 10 ст. 187 ЦПК України. Заяв та клопотань відповідач до суду не скеровував, правом подання відзиву не скористався.
Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювало
Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності та кожен окремо, дійшов такого висновку.
Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, мотиви та застосовані норми права.
Судом встановлено, що 19.11.2021 ТОВ «ФК «Джобер» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 749579 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який був укладений в електронному вигляді та підписаний за допомогою електронного підпису, який був відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) G3614. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися 
Згідно з умовами кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 5000,00 грн; дата надання кредиту: 19.11.2021; строк кредиту : 29 днів; відсоткова ставка 1,9 % (процентів) на добу.
На виконання пункту 2.1. договору про видачу кредитних коштів, позивач надає підтвердження у виді довідки №2026-ПО/6 від 10.02.2026 про перерахування коштів, відповідно до якої первісним кредитором через платіжного провайдера ТОВ «Платежі Онлайн», яке надає первісному кредитору послуги з переказу коштів, зокрема на банківський рахунок за реквізитами банківської картки № НОМЕР_1 , за кредитним договором №749579 було проведено транзакцію на суму 5000,00 грн.
Окрім кредитного договору №749579 до матеріалів долучено копію паспорта споживчого кредиту, який підписаний ОСОБА_1 , електронним підписом у виді одноразового ідентифікатора «G3614».
30.11.2023 ТОВ «Фінансова компанія «Джобер» та ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» уклали договір відступлення права вимоги № 1-30/11/2023 відповідно до умов якого первісний кредитор відступив ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників.
Відповідно до витягу з реєстру боржників від 30.11.2023 до договору відступлення права вимоги № 1-30/11/2023, ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором №749579 від 30.11.2023 у розмірі 13055,00 грн, з яких 5000,00 грн. залишок по тілу кредиту та 8055,00 грн. залишок по відсотках.
Згідно з виписки з особового рахунку за кредитним договором № 749579 ОСОБА_1 , заборгованість перед ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» за кредитним договором станом на 26.12.2025 складає 13055,00 грн, з них: прострочене тіло – 5000,00 грн; прострочені відсотки - 8055,00 грн.
Мотиви та застосовані норми права.
Між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання зобов`язання щодо кредитної заборгованості, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до положень ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно з ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Статтею 12 цього Закону передбачено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.
Згідно з ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.
Отже, чинне законодавство України надає можливість укладати кредитні договори у формі електронного документу з використанням електронних підписів сторонами.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Тлумачення ч. 1 ст.512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч.3 ст.656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст.718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).
По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.
Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.
Отже ТОВ «Фінансова компанія «Джобер» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором № 749579 від 19.11.2021 виконало, що підтверджується письмовими доказами про перерахунок коштів у розмірі 5000,00 грн, на умовах погоджених у вказаному договорі.
Враховуючи норми чинного законодавства України, зазначені вище, встановивши що кредитний договір № 749579 укладений 19.11.2021 між відповідачем та первісним кредитором ТОВ «Фінансова компанія «Джобер» не виконаний в повному обсязі, й те, що за договором цесії до позивача перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_2 , позовна вимога ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» є доведеною та обґрунтованою, а отже заборгованість за тілом кредиту підлягає стягненню у розмірі 5000,00 грн.
Щодо вимоги позивача про стягнення заборгованості за відсотками, суд зазначає таке.
Частиною першою та другою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду викладених у постанові від 05 квітня 2023 року в справі №910/4518/16, згідно з якими надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за користування кредитом, так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто, фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
Згідно з ч. 8 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.
Тому при стягненні заявленої позивачем заборгованості не підлягають врахуванню завуальовані, неоднозначні умови, які дозволили кредитодавцю нарахувати непропорційно великі суми грошових коштів за користування кредитом, поза чітко вказаного строку кредитування.
Крім того, суд звертає увагу на правові позиції, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Такий правовий висновок було підтверджено і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16.
Із наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором № 749579 від 19.11.2021, убачається що ОСОБА_1 належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання, не сплачував відсотки за користування кредитними коштами, а тому утворилась заборгованість. Проте її остаточний розрахунок не проведений, та належних доказів заявленої суми заборгованості по нарахованим відсоткам у розмірі 8055,00 грн суду не надано.
Отже, враховуючи узгоджений сторонами строк кредитування 29 днів, а також враховуючи відсутність належних та допустимих доказів щодо продовження строку дії кредитного договору, позовні вимоги про стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами підлягають частковому задоволенню в межах цього строку кредитування та у розмірі погодженому сторонами в графіку платежів під час укладення 19.11.2021 кредитного договору № 749579 в розмірі 2755,00 грн.
Враховуючи викладене, оскільки відповідач порушив зобов`язання, встановлені кредитним договором №749579 від 19.11.2021, докази своєчасної та повної оплати заборгованості за цим договором в матеріалах справи відсутні, а тому суд вважає за правомірне позов задовольнити частково.
Розподіл судових витрат між сторонами.
Згідно з платіжної інструкції № 922 від 10.02.2026 при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662,40 гривень.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1581,53 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог із застосуванням пониженого коефіцієнту 0,8.
Крім того, позивач просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13000,00 гривень.
На підтвердження понесених витрат та повноважень адвоката Пархомчук С.В. долучено такі документи: копію договору про надання правової допомоги № 09/07/2025 від 09.07.2025; додаткову угоду від 20.01.2026 №1 до Договору про надання правової допомоги №09/07/2025 від 09.07.2025; копію акту про отримання правової допомоги від 05.05.2026 за договором правничої допомоги № 09/07/2025; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.
За умовами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як зазначено у постанові Верховного Суду від 30 серпня 2023 року у справі № 911/3586/21, критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009,пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Звернення до суду з позовами про стягнення заборгованості за кредитним договором носить масовий характер, справа є малозначною в силу вимог закону, та не є складною. З цих підстав суд вважає, що послуги адвокатів за даною категорією справ є стандартними послугами і тому не потребують великих професійних затрат. Витрати на послуги адвоката в розмірі 13000,00 грн. за цією справою є неспівмірними із складністю справи та виконаних адвокатами робіт.
За таких обставин, дотримуючись принципів розумності, пропорційності та справедливості, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку, що підтверджений представником позивача розмір витрат на правничу допомогу, складає 3000,00 грн.
Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1782,00 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст. 13, 76 - 81, 133, 141, 247, 265, 280, 354 ЦПК України, ст. 6, 15, 16, 509, 514, 516, 524, 526, 530, 549, 610, 611, 626, 629, 631, 1048, 1049, 1050, 1054, 1077ЦК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» (код ЄДРПОУ: 44002941, адреса місцезнаходження: вул. Саперне Поле, буд.12,інше нежитлове приміщення №1008, м.Київ) заборгованість за кредитним договором № 749579 від 19.11.2021 у розмірі 7755,00 (сім тисяч сімсот п`ятдесят п`ять) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» (код ЄДРПОУ: 44002941, адреса місцезнаходження: вул. Саперне Поле, буд.12,інше нежитлове приміщення №1008, м.Київ)  суму сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 1581 (одну тисячу п`ятсот вісімдесят одну) гривню 53 копійки та витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 1782,00 (одну тисячу сімсот вісімдесят дві) гривні у відсотковому співвідношенні задоволених позовних вимог.
В іншій частині позову відмовити.
Копію заочного рішення надіслати відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст судового рішення складено 04 червня 2026 року.

Суддя	Ч.М.Теміров