Справа № 171/1475/26
1-кп/171/301/26
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2026 року м. Апостолове Дніпропетровської області

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , 
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у кримінальному провадженні № 42024041330000212 зареєстрованому до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.03.2024 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зеленодольськ, Криворізького району, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, маючого базову середню освіту, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, проходив військову службу на посаді сапера 1 інженерно – саперного відділення, інженерно – саперного взводу військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,
встановив:
В провадженні Апостолівського районного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.
15.06.2026 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області звернувся прокурор Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону з клопотанням про продовження щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби під час мобілізації, під час воєнного стану, перебуваючи на посаді сапер 1 інженерно-саперного відділення інженерносаперного взводу військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 12, 14, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1–4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та, не одержавши відповідних дозволів (наказів) начальників (командирів), які за законодавством уповноважені надавати такі дозволи (накази), 18.02.2024 не з`явився на чергування з охорони пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась у АДРЕСА_2 , тобто була встановлена відсутність на службі, без поважних причин солдата ОСОБА_4 , тобто останній самовільно залишив військову частину тривалістю понад 3 доби, командуванню про причини свого вибуття не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а став проводити час на власний розсуд, перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , тобто поза межами місця несення служби, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину чи звернення до органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, поки ОСОБА_4 не було затримано працівниками поліції. 
Таким чином, солдат ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України - самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану. 
Прокурор просить продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб в умовах в умовах Державної установи «Криворізька установа виконання покарань (№ 3)» оскільки раніше встановлені ризики, відповідно до п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати, а саме: ОСОБА_4 може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, застосування більш м`яких запобіжних заходів недостатньо для запобігання зазначеним ризикам.
У судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання, просив це клопотання задовольнити.
Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечував проти клопотання прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав свого захиснка та не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.
Заслухав думку сторін кримінального провадження, дослідив докази додані до клопотання, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПКУкраїни під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Установлено, що відповідно до ухвали слідчого судді Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 28.04.2026 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 26.06.2026 року.
Обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні 01.05.2026 року направлено до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області для розгляду по суті.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.
Слідчий суддя вважає, що прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, ОСОБА_4 на даний час обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.
На даний час, для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного.
Така потреба обумовлена наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, в обґрунтування продовження строку дії запобіжного заходу щодо підозрюваного покладається необхідність запобігання спробам:
-переховуватися від суду, що підтверджується, тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років. Усвідомлюючи суворість можливого покарання, у разі доведення його вини, обвинувачений може намагатися переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та призначеного покарання. Крім того, ОСОБА_4 не одружений, офіційно не працевлаштований, на утриманні неповнолітніх, а також інших осіб не має, що свідчить про його слабкі соціальні зв`язки, та, як наслідок, відсутність факторів, які б могли його стримувати від переховування від суду, або від втечі.
-вчиняти інші кримінальні правопорушення, що підтверджується тим, що   ОСОБА_4 усвідомлюючи тяжкість та вид можливого покарання, уже вчинив тяжкий злочин, що свідчить про його схильність до протиправної поведінки та вказує на ймовірність вчинення ним нових кримінальних правопорушень у разі перебування на волі. 
Враховуючи вищевикладене, наявна обґрунтована необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 . 
Запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, неможливо, оскільки:
- застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави, домашнього арешту, фактично не зможе забезпечити реальне запобігання спробам вчинити ним дії, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України;
- на адресу суду не надійшло жодних звернень про передачу ОСОБА_4 комусь на поруки, що виключає передачу його на поруки.
Окрім цього, продовження щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, можливо, враховуючи те, що за вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, у разі визнання його винним, йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, отже дотримується обов`язкова умова призначення даного запобіжного заходу, передбачена п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України.
З урахуванням вищенаведеного, а також шляхом перевірки всіх обставин, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належного виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст.176-184,186-187,193-194,196-197,369-372,376,309КПК України, слідчий суддя,-
постановив:
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно  ОСОБА_4 ,  задовольнити.
Запобіжний захід обвинуваченому  ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою продовжити на строк 60 днів, тобто до 13 серпня 2026 року включно.
Тримання під вартою  ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснювати в умовах Державної установи "Криворізької установа виконання покарань (№ 3)". 
Копію ухвали негайно вручити учасникам кримінального провадження.
Копію ухвали направити до Державної установи "Криворізька установа виконання покарань (№ 3)" для виконання.
Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її постановлення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, обвинуваченим, який тримається під вартою-в той же строк з дня вручення копії ухвали.
Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором.
Повний текст ухвали оголошено 15 червня 2026 року.

Суддя:        ОСОБА_1