Головуючий І інстанції: Спірідонов М.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2026 р. 	Справа № 520/9932/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,
Суддів: Ральченка І.М. , Мінаєвої К.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАРМСНАБ" на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 15.05.2026, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі № 520/9932/24
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАРМСНАБ" 
до  Головного управління Державної податкової служби України у Харківській області  третя особа:  Приватне підприємство "САНПРОМ" 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Фармснаб" (далі по тексту позивач, ТОВ "Фармснаб", апелянт) звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі по тексту ГУДПС у Харківській області), третя особа: Приватне підприємство "САНПРОМ" , в якому позивач просив:
-визнати протиправними дії ГУ ДПС у Харківській області щодо відмови ТОВ “Фармснаб” ЄДРПОУ 38495049 у застосуванні положень підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX “Перехідні положення” Податкового Кодексу України, оформленої листом від 13.02.2024 № 7006/6/20-40-07-11-10.
-зобов`язати ГУ ДПС у Харківській області застосувати до ТОВ “Фармснаб” встановлені пп. 69.28 п. 69 підрозд. 10 розділу XX “Перехідні положення” Податкового Кодексу України спеціальні правила для підтвердження даних, визначених у податковій звітності за податкові (звітні) періоди з 01.01.2020 р. по лютий 2022 р., та винести відповідне рішення.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.07.2024 року по справі № 520/9932/24 в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармснаб" до Головного управління ДПС у Харківській області, третя особа - Приватне підприємство "САНПРОМ" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.06.2025 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАРМСНАБ" - задоволено частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.07.2024 по справі № 520/9932/24 - скасовано.
Прийнято постанову, якою позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармснаб" до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Державної податкової служби у Харківській області щодо відмови Товариству з обмеженою відповідальністю "Фармснаб" ЄДРПОУ 38495049 у застосуванні положень підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX “Перехідні положення” Податкового Кодексу України, оформленої листом від 13.02.2024 № 7006/6/20-40-07-11-10.
Зобов`язано Головне управління Державної податкової служби у Харківській області повторно розглянути заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармснаб" від 17.01.2024 про втрату первинних документів згідно пп. 69.28 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового Кодексу України та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.
Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармснаб" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області судові витрати зі сплати судового збору за подання позову та апеляційної скарги у розмірі 7570,00 грн..
23.04.2026 року до Харківського окружного адміністративного суду ТОВ "Фармснаб" подана заява в порядку ст. 383 КАС України, в якій позивач просив суд:
-визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Харківській області щодо відмови ТОВ «ФАРМСНАБ» у застосуванні положень підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, оформлені листами відмови від 13.02.2024 № 7006/6/20-40-07-11-10, від 07.07.2025 № 39505/6/20-40-07-10-10 та листом від 23.12.2025 № 26283/5/20-40-07-10 08.
-винести окрему ухвалу на усунення причин та умов, що сприяють Головному управлінню ДПС у Харківській області не виконувати постанову другого апеляційного суду від 19.06.2025 року застосовувати до ТОВ «ФАРМСНАБ» положення підпункту 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України для підтвердження даних, визначених у податковій звітності за податкові (звітні) періоди з 01.01.2020 по лютий 2022 року.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 15 травня 2025 року подану позивачем заяву повернуто заявнику з підстав неподання документа про сплату судового збору.
Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм права, просив її скасувати, постановити нову ухвалу, якою прийняти заяву ТОВ «ФАРМСНАБ» в порядку ст. 383 КАС України до розгляду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо необхідності сплати судового збору за подання заяви в порядку статті 383 КАС України. Апелянт наголошує, що Законом України «Про судовий збір» не передбачено ставок судового збору за звернення до суду з заявою в порядку статті 383 КАС України, отже за подання таких заяв до суду судовий збір не сплачується.
Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС у зв`язку з поданням апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, зазначену в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Повертаючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що остання не відповідає вимогам процесуального закону, оскільки до неї не додано документа про сплату судового збору, що відповідно до положень частини п`ятої статті 383 КАС України є підставою для її повернення заявнику.
Колегія не може погодитися з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Статтею 129 Конституції України проголошено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.
Згідно з частиною другою статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
За положеннями статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Частиною другою статті 383 КАС України установлено, що у такій заяві зазначаються:
1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява;
2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;
3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;
4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;
5) номер адміністративної справи;
6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження;
7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання;
8) інформація про хід виконавчого провадження;
9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви;
10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.
На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом. До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи (частина третя статті 383 КАС України).
За положеннями частини четвертої статті 383 КАС України заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.
Згідно з частиною п`ятою статті 383 КАС України у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.
У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам, а також у разі подання заяви особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, така заява ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.
Частиною шостою статті 383 КАС України встановлено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача суд постановляє ухвалу про залишення заяви без задоволення, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому статтею 294 цього Кодексу. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Отже, за положеннями частини п`ятої статті 383 КАС України заява, подана в порядку статті 383 КАС України, повертається у разі невідповідності заяви вимогам частини другої цієї статті, а також у разі подання заяви особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.
При цьому при зверненні до суду з заявою в порядку статті 383 КАС України вимагається надання документу про сплату судового збору, проте законодавцем наведене зауваження «крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви».
За змістом частин першої, другої статті 132 КАС України судовий збір входить до складу судових витрат, а його розмір та порядок сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VI (далі - Закон №3674-VI).
Відповідно до статті 1 Закону № 3674-VI судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
Об`єктами справляння судового збору є процесуальні дії, за які справляється судовий збір, визначені у статті 3 Закону № 3674-VI. Так само ця норма визначає процесуальні документи, за подання яких судовий збір не справляється (частина друга статті 3 цього Закону) і в цьому переліку немає заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.
Водночас у частині другій статті 4 Закону № 3674-VI не встановлено ставки судового збору за звернення із заявою про встановлення контролю за виконанням судового рішення.
Відтак, за відсутності законодавчо встановлених ставок судового збору за звернення до суду із заявою про встановлення контролю за виконанням судового рішення на підставі статті 383 КАС України на позивача не поширюється обов`язок сплати судового збору за звернення до суду з такою заявою.
Аналогічний висновок викладено Верховним Судом в постанові від 05 травня 2022 року у справі № 520/9769/19 у подібних правовідносинах щодо відсутності законодавчо встановлених ставок судового збору за звернення до суду із заявою про встановлення контролю за виконанням судового рішення на підставі ст. 383 КАС України.
Конституційний Суд України у своєму рішенні від 01.03.2023 № 2-р(II)/2023 у справі № 3-27/2022(54/22) щодо відповідності Конституції України (конституційності) приписів частини першої статті 294, частини шостої статті 383 КАС України (щодо рівноправності сторін під час судового контролю за виконанням судового рішення), досліджуючи природу запровадженої статтею 383 КАС України процедури, дійшов наступних висновків.
«Статтею 383 Кодексу, приписи якої оспорює Заявник, установлено один із механізмів судового контролю в адміністративному судочинстві за виконанням судового рішення, ухваленого на користь особи, а саме: порядок визнання протиправними рішень, дій або бездіяльності, учинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.
Приписи розділу IV «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах» Кодексу не визначають інших дієвих механізмів для особи-позивача домогтися реального виконання суб`єктом владних повноважень - відповідачем судового рішення, ухваленого на користь такої особи.».
Колегія суддів вважає, що вимога додатково (повторно) сплатити судовий збір за здійснення судового контролю за виконанням судового рішення, яке ухвалено на користь особи і набрало законної сили, не відповідає завданню та основним засадам адміністративного судочинства, закріплених в статті 2 КАС України.
Отже, висновок суду першої інстанції про необхідність сплати позивачем судового збору за подання заяви на підставі ст. 383 КАС України, є помилковим.
Колегія суддів не застосовує до спірних правовідносин висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі № 807/220/18, від 25 червня 2020 року у справі № 0240/2226/18-а, на які послався суд першої інстанції, оскільки ухвалення постанови Верховного Суду від 05 травня 2022 року у справі № 520/9769/19 є більш пізнім, ніж судові рішення, на які послався суд першої інстанції. Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 30.01.2019 по справі № 755/10947/17, під час вирішення тотожних спорів має враховуватися саме остання правова позиція.
Відповідно до ст. 320 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, коли має місце неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.
Відтак, з урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи, оскільки винесена з порушенням норм процесуального права та з неповним з`ясуванням обставин справи, що мають значення для справи. 
Керуючись ст. ст. 243, 250, 312, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАРМСНАБ" - задовольнити.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 15.05.2026 по справі № 520/9932/24 скасувати.
Направити справу № 520/9932/24 до Харківського адміністративного суду для продовження розгляду заяви в порядку статті 383 КАС України. . 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню. 

Суддя-доповідач 		В.В. Катунов 	
Судді	   	І.М. Ральченко   К.В. Мінаєва