Справа № 605/29/26
Провадження №2/605/98/2026
РІШЕННЯ 
Іменем України
30 квітня 2026 року	м.Підгайці	

Підгаєцький районний суд Тернопільської області в складі:
 
головуючої – судді Кравчук В.М.,
 
за участі секретаря судового засідання Лежигубської О.В., 
відповідача ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, 

В С Т А Н О В И В : 
 
23.01.2026 до Підгаєцького районного суду Тернопільської області через канцелярію суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, в якій позивачка просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 02 липня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Теребовлянського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №63; після розірвання шлюбу залишити за позивачкою прізвище « ОСОБА_2 »; судові витрати покласти на відповідача; розгляд справи здійснити за відсутності позивачки.
Свій позов ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося. Протягом останніх двох років їхні відносини стали псуватись, в сім`ї почалися непорозуміння, вони не могли дійти спільної думки у вирішенні важливих питань. Через вказані обставини, протягом вказаного періоду, вони не ведуть спільне господарство, не підтримують сімейні відносини та проживають окремо один від одного. 
Позивачка зазначає, що згідно з домовленістю між нею та відповідачем їхня донька після розірвання шлюбу буде і надалі проживати разом з нею.
Позивачка вважає, що подальше спільне проживання суперечить їхнім інтересам та унеможливлює примирення з відповідачем, через що збереження шлюбу неможливе i недоцільне.
Ухвалою від 09.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначене на 04 березня 2026 року на 16 год. 30 хв.
27.02.2026 до суду надійшов відзив на позовну заяву про розірвання шлюбу від відповідача ОСОБА_1 , в якому він вказав що зпозовною заявою не погоджується, оскільки розірвання шлюбу є передчасним, а вказані у позові суперечки є тимчасовими. В шлюбі в них народилася спільна донька, яка потребує обох батьків. Вважає, що вони можуть подолати кризу у стосунках спільними зусиллями і їхня сім`я може бути збережена попри всі існуючі непорозуміннях між ними. Також відповідач заперечує доводи дружини, на його думку вони не відповідають дійсності, є необґрунтованими та викривленими. Зазначає, що останні два роки сама дружина та її рідні негативно налаштовують проти нього дружину та його неповнолітню дитину, маніпулюють ними, не дозволяють спілкуватися з ними, навмисно блокують мобільний зв`язок з донькою. Відповідач стверджує, що докладає усіляких зусиль задля дитини, намагається врегулювати та переконує дружину проживати окремо від батьків, щоб вони не втручалися у їхні стосунки та особисте життя. З метою захисту своїх прав та інтересів сім`ї просить узадоволенні позовних вимог про розірвання шлюбу відмовити та надати строк на примирення (арк.спр.21-22).
У день судового засідання, 04.03.2026, до суду через канцелярію надійшла відповідь («заперечення») на відзив на позовну заяву про розірвання шлюбу від позивачки ОСОБА_2 , яка повідомила що з відзивом на позов не погоджується з наступних підстав. ОСОБА_1 , крім аліментів, за останні два роки ніколи і нічим дитині не допомагав та не хотів її народження, нічний плач дитини його дратував. Відповідач пропонував позивачці перервати вагітність. Близькі родичі відповідача також не бажали народження дитини, проклинали її та обзивали зневажливими словами. Дитина часто хворіє, її лікування позивачка оплачує самостійно. Разом з тим, зі змісту надісланих позивачкою заперечень вбачається, що між сторонами склалися деструктивні стосунки, які базуються на постійних конфліктах та характеризуються нездоровим спілкуванням. Із слів позивачки, відповідач по відношенню до неї неодноразово вчиняв психологічне та фізичне насильство, знущався з неї, виражався в її сторону грубими, брутально-лайливими та нецензурними словами, проявляв агресію та фізичну силу по відношенню до неї та її мами. Що стосується конфліктів з батьками та окремого проживання, про яке наголошує у відзиві відповідач, позивачка звертає увагу не те, що у 2018 році вони орендували житло та проживали окремо, однак відповідач приводив туди своїх друзів та пиячив. На думку позивачки, відповідач бажає примирення з корисливих мотивів, а саме заради проживання в будинку її батьків з метою ухилення від мобілізації. Враховуючи зазначене, позивачка просить суд взяти до уваги її заперечення на відзив та розірвати шлюб між нею та відповідачем (арк.спр.26-28).
04.03.2026 у судове засідання з`явилися обидві сторони. Відповідач ОСОБА_1 заявив клопотання про надання можливості ознайомитися із відповіддю позивачки на відзив на позов та надати заперечення на відповідь на відзив. Клопотання відповідача задоволено, судове засідання відкладено на 31 березня 2026 року на 15 год. 00 хв.
09.03.2026 до суду надійшла заява від позивачки ОСОБА_2 про розгляд справи без її участі.
27.03.2026 від відповідача ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи узв`язку з його перебуванням на стаціонарному лікуванні в Козівській ЦРЛ та докази поважності причини неприбуття.
Ухвалою суду від 31.03.2026 судове засідання відкладене на 28 квітня 2026 року на 12 год. 30 хв. з повторним викликом сторін.
28.04.2026 у судове засідання з`явився відповідач ОСОБА_1 . Позивачка не з`явилася, у позовній заяві та окремо поданій нею заяві клопотала про розгляд справи без її участі.
Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. 
У судовому засіданні відповідач пояснив, що вони 8 років прожили разом, він пішов в зяті, тому було складно, були і сварки, але жили як всі, багато робив по господарству. Також повідомив, що вже згідний на розірвання шлюбу і більше не наполягає на наданні судом строку для примирення, оскільки позивачка йому вже зраджує, має іншого чоловіка, їздить з ним на відпочинок. Але він заперечує, щоб вона носила його прізвище і не хоче сплачувати судовий збір, бо до суду, щоб розірвати їх шлюб, звернулася як позивачка його дружина, то хай за нею і залишається.
Крім того, заперечив, що існує будь-яка домовленість між ним і позивачкою, що їхня дочка буде проживати з матір`ю, зазначив, що йому чиняться перешкоди у спілкуванні з дитиною, заблоковується його номер в телефоні дочки. 

Суд, заслухавши відповідача та дослідивши наявні в матеріалах справи дані та докази вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав.
Судом встановлено, що сторони ( ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) зареєстрували шлюб 02 липня 2015року, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 63. Це підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Теребовлянського районного управління юстиції у Тернопільській області 02 липня 2015 року. Після державної реєстрації шлюбу позивачка змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_2 » (арк.спр.10). 
У шлюбі народилася дочка, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , виданевідділом державної реєстрації актів цивільного стану Теребовлянського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №121 від 02.11.2015 (арк.спр.11).
Позивачка у позовній заяві та запереченнях на відзив на позов, вказує що вони з відповідачем протягом двох останніх років проживають окремо, у їхніх стосунках відсутня повага та взаєморозуміння, через поведінку відповідача, яка проявляється у насильницьких діях психологічного та фізичного характеру, примирення неможливе, у збереженні шлюбу немає доцільності (арк.спр.1).
Відповідач в судовому засіданні підтвердив, що подружні відносини зіпсовано остаточно, тому строку на примирення він більше не хоче, збереження шлюбу не вважає можливим.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. 
Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження /.../ є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Частиною 2 ст. 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
Статтею 109 СК України визначено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні права, а також права їх дітей.
Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя.
Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Згідно з ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Задовольняючи позовні вимоги позивачки ОСОБА_2 , суд виходить з того, що сторони не бажають більше перебувати в подружніх відносинах, агресивно налаштовані один проти одного, вже тривало не проживають разом, не ведуть спільного господарства, отже має місце стійкий розлад подружніх відносин. Оскільки шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, почуттях любові та взаємоповаги, то його розірвання за встановлених обставин є підставним. 
Передбачене ч.1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу, за ініціативою цієї сторони. 
Позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач в судовому засіданні не підтримав поданого раніше клопотання про надання строку для примирення, більш того, погодився, що шлюб після подружньої зради слід розірвати. 
Таким чином, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. 

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача необхідно стягнути понесені позивачкою судові витрати, а саме сплачений позивачкою судовий збір у розмірі 1331,20 грн.

На підставі ст. ст. 110, 111, 112, 113, 115 СК України, керуючись ст.ст.2, 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 223, 247, 259, 263-265, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :
Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 02 липня 2015року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Теребовлянського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №63- розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити без змін « ОСОБА_2 ».

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , 1331,20 грн (одну тисячу триста тридцять одну гривню 20 копійок) сплаченого судового збору.

Сторонам направити копію рішення суду.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили у відповідності до ч. 2 ст. 115 СК України надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
Позивач:  ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с. Налужжя Теребовлянського району Тернопільської областi, громадянка України, адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , тел. НОМЕР_4 .
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Поплави Підгаєцького району Тернопiльської областi, українець, громадянин України, адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , тел. НОМЕР_6 .

Повний текст рішення суду виготовлено 05 травня 2026 року.

Суддя:	  	Валентина КРАВЧУК