справа № 208/4665/25 
провадження № 2/208/714/26 

РІШЕННЯ
Іменем України

18 червня 2026 р.   м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі: головуючого судді Похвалітої С.М., за участі секретаря судового засідання Золотоноші А.Р., 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про стягнення заборгованості по заробітній платі, -

в с т а н о в и в:

Адвокат Сакун В.А., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подав до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області матеріали позовної заяви до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про стягнення заборгованості по заробітній платі. 
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ДП «ВК «Краснолиманська» по 13.04.2025 року та за ч. 3 ст. 38 КзПП України був звільнений за власним бажанням відповідно до ч. 3 ст.38 КЗпП України. При звільнені йому не було сплачені суми, які повинні бути виплачені при звільненні. 
З урахуванням уточнень до позову, позивач зазначив, що заробітна плата йому не виплачувалась за період з січня 2023 року по вересня 2024 року та заборгованість складає 716 761,13 грн. 
05 травня 2025 р. ухвалою суду відкрито провадження у справі.
Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи. 
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 працював на підприємстві відповідача гірник з РГВ підземний та 13 квітня 2025 року був звільнений на підставі ст. 38 КЗпП України. 
Відповідно до листа позивача на адресу Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» направлено заяву про стягнення всіх належних виплат при звільненні, але розрахунок відповідачем не здійснено. 
Конституцією України гарантується право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
За змістом положень статей 10,11 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справу на підставі доказів, поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Відповідно до статті 3 Кодексу законів про працю України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Згідно зі ст.94 КЗпП України, ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.
Відповідно до ст.115 КЗпП України, ст.24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.
Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника.
Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується до початку відпустки, якщо інше не передбачено трудовим або колективним договором.
Частина 1ст.47 КЗпП України зобов`язує роботодавця у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.
Згідно з ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.
У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму (ч.2 ст.116 ЦПК України).
Відповідно до ст. 1. Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своет власності інакше як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом загальними принципами міжнародного права.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (зокрема, наприклад, справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та -71378/10, а також справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам 11 проти Німеччини», заява №9 42527/98 тощо) «майно може являти собою існуюче майно або засоби, включаючи «право вимоги відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» «правомірне очікування» (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності.
Європейський Суд неодноразово вказував, що володінням, на яке поширюються гарантії ст. 1. Протоколу №№1 є також майнові інтереси, вимоги майнового характеру, соціальні виплати, щодо яких особа має правомірне очікування, що такі вимоги будуть задоволені.
Таким чином, з огляду на те, що право людини на заробітну плату гарантоване Конституцією України, нормами Кодексу Законів України про працю, Закону України «Про оплату праці», а позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем до квітня 2025 року та виконував свої трудові обов`язки в повному обсязі, а також при звільненні не отримав всі належні йому платежі, майнові вимоги позивача щодо їх отримання відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики Європейського Суду.
В пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», судам роз`яснено, ще необхідно враховувати, що норми і гарантії оплати праці, визначені законодавством для працівників підприємств, установ, організацій усіх форм власності, с мінімальними державними гарантіями і тому при договірному регулюванні вони не можуть бути погіршені. Йдеться як про мінімальний розмір заробітної плати, так і про норми оплати праці, зокрема за час простою.
Однак, відповідач при звільненні так і не провів з позивачем остаточний розрахунок та не виплатив позивачу нараховану йому заробітну плату.
Згідно з частинами 1,4 статті 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За правилами, встановленими частинами 1, 3 статті 13 ЦПК, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
З аналізу наявних у матеріалах справи доказів та виходячи з вищезазначених норм матеріального права й враховуючи процесуальну поведінку відповідача, що виразилася в ігноруванні виниклого спору, в тому числі невиконанні вимог ухвали суду щодо надання витребуваних документів вбачається, що відповідачем допущено порушення приписів трудового законодавства, що призвели до утворення заборгованості із заробітної плати перед позивачем.
Як встановлено судом при звільнені позивача йому не було сплачені суми, які повинні бути виплачені при розрахунку. Як встановлено судом відповідачем нарахована заробітна плата у розмірі 716 761,13 грн., але як вбачається з матеріалів справи заборгованість не була виплачена, будь-яких заперечень щодо суми заборгованості відповідач суду не надав.
Виходячи з зазначеного, судом приймається розрахунок позивача, та вважає доведеним та таким, що підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача невиплачену заробітну плату у розмірі 716 761,13 грн. 
Відповідно до частини першої статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що усі суми, належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. 
Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а порушені права позивача судовому захисту.
Крім того, відповідно дост.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що складає 5 734,09 грн на користь держави, з урахуванням поданої позивачем заяви в електронній формі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 38, 47, 116, 233 КЗпП України, ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 229, 247, 258-259, 263-265, 273, 352 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про стягнення заборгованості по заробітній платі, задовольнити.
Стягнути з Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» (код ЄДРПОУ 31599557, адреса: 85310, Україна, місто Покровськ, Донецька область, місто Родинське, вулиця Перемоги, будинок, 9), на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), невиплачену заробітну плату за період з січня 2023 року по вересень 2024 року у розмірі 716 761 (сімсот шістнадцять тисяч сімсот шістдесят одна) грн. 13 коп.
Стягнути з Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська», (код ЄДРПОУ: 31599557, адреса 85310, Україна, місто Покровськ, Донецька обл., місто Родинське, вулиця Перемоги, будинок, 9) на користь держави судовий збір в розмірі 5 734 (п`ять тисяч сімсот тридцять чотири) грн. 09 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Дніпровського Апеляційного суду. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Відомості про сторін:
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач – Державне підприємство «Вугільна компанія «Краснолиманська», код ЄДРПОУ: 31599557, адреса 85310, Україна, місто Покровськ, Донецька обл., місто Родинське, вулиця Перемоги, будинок, 9.

Суддя  Похваліта С. М.